Справа № 480/1450/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 р. Справа № 480/1450/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 25.02.25 по справі № 480/1450/25

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі ГУ ДПС у Сумській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Сумській області про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з реєстру платника єдиного податку від 04 листопада 2024р. вих.№ 8018/18-28-24-09-03;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 статус платника єдиного податку другої групи з 01 жовтня 2024 року та відновити в Реєстрі платників єдиного податку відомості про статус фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку другої групи з 01 жовтня 2024 року.

Разом з позовом, ФОП ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій останній просив суд зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Сумській області про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку від 04 листопада 2024 року вих.№ 8018/18-28-24-09-03 до набрання законної сили рішенням у даній судовій справі.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що у разі не забезпечення позову до розгляду справи по суті він буде зобов`язаний сплачувати податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18%, що значно перевищує рівень податків, які має сплачувати при перебуванні на спрощеній системі оподаткування та звітності, а тому подальша його підприємницька діяльність стане збитковою, що матиме наслідком її закриття.

Тобто, на переконання позивача, метою вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у майбутньому та усунення будь-яких труднощів при виконанні рішення суду у разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку другої групи позивачу буде змінено систему оподаткування, що зумовить застосування до нього штрафних санкцій та призведе до зупинення його господарської діяльності або утруднення та неможливість проведення такої, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 480/1450/25 заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Сумській області про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 480/1450/25.

Відповідач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року по справі № 480/1450/25 та прийняти нову постанову про відмову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що забезпечивши позов шляхом зупинення оскаржуваного рішення та заборони його реалізації, суд першої інстанції фактично вирішив спірні правовідносини без розгляду справи по суті, оскільки завчасно надав оцінку правомірності та законності спірного акту, який є предметом спору, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову. Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Стверджував, що рішення від 04 листопада 2024 року № 8394/18-28-07-02 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ніяким чином не спричиняє виникнення низки негативних для платника юридичних наслідків. Крім того у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 була можливість самостійного переходу на сплату інших податків і зборів, якою він не скористався.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач не погодився з доводами ГУ ДПС у Сумській області, вважав їх необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволені, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року про забезпечення позову прийнятою у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

В обґрунтування відзиву зазначив, що у спірних правовідносинах метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також утруднення реального виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Так, при анулюванні реєстрації платником єдиного податку другої групи позивачу буде змінено систему оподаткування, що зумовить застосування штрафних санкцій та призведе або до зупинення його діяльності або утруднення та неможливість відновлення господарської діяльності, у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Зауважив, що у разі перебування позивача на загальній системі оподаткування він буде зобов`язаний сплачувати податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18% та податок на додану вартість за ставкою 20%, від сплати яких він звільнявся, як платник єдиного податку другої групи, що робить подальшу його діяльність збитковою.

Стверджував, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення, потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування, оскільки зупинення господарської діяльності позивача призведе до незворотних наслідків, а відновлення ділових зв`язків, нормалізація ведення господарської діяльності з урахуванням введення на усій території України правового режиму воєнного стану, що зумовило погіршення умов ведення бізнесу, матиме певні негативні наслідки для позивача у разі задоволення позовної заяви по суті заявлених вимог у цій справі, зокрема, позивачу доведеться анулювати реєстрацію платника ПДВ та в подальшому здійснювати заходи щодо анулювання (визнання нечинними/недійсними) всіх виписаних та зареєстрованих податкових накладних щодо всіх контрагентів за весь період з початку реєстрації платником ПДВ до набрання чинності рішенням суду у цій справі. Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Переконував, що у спірних правовідносинах вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовою мірою, спрямованою на забезпечення виконання судового рішення, та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямоване виключно на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до ухвалення остаточного рішення у справі, відповідає принципу збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, та інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 3 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.10.2023 по справі № 160/11784/23, вважав, що оскільки рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку матиме суттєві наслідки для позивача у вигляді зміни системи оподаткування зі спрощеної на загальну, що в свою чергу, призведе до покладення на нього додаткового податкового навантаження у вигляді податку на прибуток та податку на додану вартість, яке може суттєво вплинути на ведення господарської діяльності, звільнення працівників підприємства, розірвання договірних відносин з контрагентами, тощо, відновлення порушених прав без вжиття заходів забезпечення позову вимагатиме значних зусиль, оскільки у разі задоволення позовних вимог позивач знову матиме право перебувати на спрощеній системі оподаткування, що в свою чергу потягне за собою вжиття заходів щодо зміни порядку звітування до контролюючих органів, сплати податків. На переконання суду, невжиття заходів забезпечення позову з наведених вище підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).

За приписами частини шостої статті 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок анулювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку на підставі рішення ГУ ДПС у Сумській області за № 8018/18-28-24-09-03 від 04 листопада 2024 року, правомірність винесення якого оскаржено позивачем до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для анулювання ФОП ОСОБА_1 свідоцтва платника єдиного податку другої групи за ставкою 20 зазначено несплату протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому ПК України, податкового боргу, що виник у платника податку, розмір якого станом на 30.09.2024 складає 7895,76 грн.

В свою чергу, юридичною підставою вказано підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Отже, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи, визначено положеннями ПК України.

Колегією суддів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи за ставкою 20.

Основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є вирощування винограду (КВЕД 01.21).

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За змістом пункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми (абзац 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України).

Отже, анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи відбувається за чітко визначених та передбачених ПК України підстав й може бути реалізоване шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору, а позивачем мають бути обґрунтовані підстави, за якими він вважає, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Колегія судів наголошує, що метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі позивачем зазначено уникнення можливого порушення в майбутньому своїх прав та охоронюваних законом інтересів у зв`язку з утрудненням реального виконання рішення суду, що з огляду на анулювання ФОП ОСОБА_1 реєстрації платником єдиного податку другої групи за ставкою 20 знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, оскільки позивачу дійсно змінено систему оподаткування.

Колегією суддів встановлено, що з 30.09.2024 ФОП ОСОБА_1 виключений з Реєстру платників єдиного податку, що має наслідком зміну системи оподаткування (на платника ПДВ), внаслідок чого на позивача буде покладено додаткове податкове навантаження у вигляді сплати податку на прибуток та податку на додану вартість, що в свою чергу може суттєво вплинути на ведення господарської діяльності, розірвання договірних відносин з контрагентами, та може зумовити застосування штрафних санкцій, що об`єктивно призведе до зупинення його діяльності з вирощування винограду, яка є специфічною та сезонною, та матиме наслідком ускладнення або неможливість відновлення господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відновлення порушених прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову вимагатиме значних зусиль, оскільки у разі задоволення позовних вимог позивач знову матиме право перебувати на спрощеній системі оподаткування, що в свою чергу потягне за собою вжиття заходів щодо зміни порядку звітування до контролюючих органів, сплати податків, тощо.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Також, колегія суддів зазначає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Так, вирішуючи питання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів враховує те, що діяльність ФОП ОСОБА_1 може здійснюватись лише за наявності можливості складання та подання відповідної податкової звітності та сплати обов`язкових податків.

Суд апеляційної інстанції також враховує принципи, викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, де вказано, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС в Сумській області від 04 листопада 2024 року за вих.№ 8018/18-28-24-09-03 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 480/1450/25 відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, задовольнивши заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, фактично ухвалив рішення у справі без розгляду справи по суті, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову та недопущення настання негативних наслідків для позивача щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також інших осіб.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.01.2025 по справі № 280/9045/24 (правовідносини в якій є подібними правовідносинам в цій справі) та який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню судом апеляційної інстанції.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку доводам позивача та обґрунтовано задовольнив заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом з цим, задовольняючи заяву позивача про зупинення спірного рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 480/1450/25, суд не вказав дати, з якої зупиняється дія вказаного рішення, що може в подальшому ускладнити виконання ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне визначити дату, з якої слід зупинити дію рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03.

Як вбачається зі змісту спірного рішення ГУ ДПС у Сумській області № 8018/18-28-24-09-03 від 04.11.2024 ФОП ОСОБА_1 виключено з реєстру платника єдиного податку з 30.09.2024 (а.с. 16), а відтак, саме з цієї дати настали обставини, що змінили систему оподаткування позивача, а тому і початок перебігу строку зупинення дії рішення ГУ ДПС у Сумській області № 8018/18-28-24-09-03 від 04.11.2024 слід визначити з 30.09.2024.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на вищевказане, враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для застосування у спірних правовідносинах заходів забезпечення позову, однак при цьому не визначив дати, з якої слід зупинити дію рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03, ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 480/1450/25 слід змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови, а абзац другий її резолютивної частини у наступній редакції: «Зупинити з 30.09.2024 дію рішення Головного управління ДПС у Сумській області про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 480/1450/25.».

В іншій частині задоволення заяви про забезпечення позову, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 480/1450/25 підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст. ст. 150, 151, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 254, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 480/1450/25 - змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови, а абзац другий її резолютивної частини у наступній редакції: «Зупинити з 30.09.2024 дію рішення Головного управління ДПС у Сумській області про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку від 04 листопада 2024 року № 8018/18-28-24-09-03 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 480/1450/25.».

В іншій частині задоволення заяви про забезпечення позову, ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 480/1450/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій