Справа № 539/516/25
Суддя: Пилипчук М. М.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/516/25
Провадження № 2-а/539/18/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

представника позивача адвоката Коряка І. Ю.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У лютому 2025 року ОСОБА_1 через адвоката Коряка І. Ю. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 23 січня 2025 року в електронний кабінет ОСОБА_1 в електронній системі «Райффайзен банк аваль» надійшла електронна копія постанови старшого державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Лубенський ВДВС у Лубенському районі Полтавської області) Самохвал Ю. С. про арешт коштів боржника від 20 січня 2025 року. У зазначеній постанові вказано як підставу для її винесення постанову від 02 жовтня 2024 № 1212 ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34 000 грн.

Позивач не отримував постанову про стягнення штрафу у розмірі 34 000 грн, тому 24 січня 2025 року подав заяву на ім`я начальника Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 про накладення штрафу на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач 24 січня 2025 року перед закінченням робочого дня отримав копію постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212, а 25 січня 2025 року ознайомився з її повним текстом та дізнався про підстави її винесення. З огляду на викладене позивач вказував на початок перебігу строку на оскарження постанови з 25 січня 2025 року.

Як стало відомо позивачу 25 січня 2025 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 02 жовтня 2024 року виніс постанову № 1212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 вбачається, що позивачу інкримінується те, що він протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі Закон № 3633-IX) не уточнив свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані), чим порушив вимоги підпункту 1 частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ, частин третьої та шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 22, 25, 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду. На другому аркуші постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 зазначено, що «копію постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав 03 жовтня 2024 року, підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ____________». Надана копія постанови підтверджує, що постанова від 02 жовтня 2024 року № 1212 винесена в порушення вимог законодавства без присутності особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, постанова не була вручена позивачу у строк, встановлений нормами КУпАП, для можливості її оскарження, а була відправлена на примусове стягнення до органів виконавчої служби.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 02 жовтня 2024 року відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пункту 1 частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ, частин другої та шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 22, 25, 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та цього ж дня притягнуто до адміністративної відповідальності без присутності особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності. Про дату розгляду справи ОСОБА_1 02 жовтня 2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомлявся, що підтверджується відсутністю підпису позивача в документах про призначення справи до розгляду на 02 жовтня 2024 року. Інших доказів щодо належного повідомлення позивача не у спосіб та порядку, встановленого процесуальним законодавством про розгляд адміністративної справи 02 жовтня 2024 року, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 не містять. Розгляд справи відносно ОСОБА_1 02 жовтня 2024 року відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів частини першої статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Недотримання відповідачем законодавства про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідач мав та має можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (утому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Наприклад, інформація про дані позивача міститься в органах реєстрації актів громадського стану, які створені та діють на підставі Закону України «Про органи реєстрації актів громадського стану»; інформація про РНОКПП позивача, місто роботи, поштову адресу, доходи, може бути отримана від Державної податкової служби України; отримання соціальних виплат органи соціального забезпечення; про місце реєстрації від органів МВС України. За таких умов, будь-яке застосування штрафу відповідачем щодо позивача на підставі статті 210 КУпАП України є незаконним, оскільки прямо порушує імперативну норму примітки до цієї статті. Зазначена вище норма Закону містить перелік персональних даних таких, що підлягають уточненню: адреса проживання, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за ії наявності). Але ж також зазначено, що мають бути уточнені і інші персональні дані. Оскільки у даній нормі прямо не передбачені інші персональні дані, вимоги ТЦК та СП про їх уточнення суперечать статті 19 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути зобов`язаний вчинити дії, які прямо не передбачені або суперечать Закону.

Реєстр «Оберіг», у якому зберігаються дані про військовозобов`язаних, автоматично отримує інформацію з інших державних реєстрів, таких як: реєстр актів громадянського стану; податковий реєстр; пенсійний фонд; органів соціального захисту населення; Державна міграційна служба; прикордонна служба; судова влада тощо. Таким чином, якщо актуальні дані вже є у цих реєстрах, вони автоматично передаються до реєстру «Оберіг» та формується військовий обліковий запис особи. При цьому, співробітники ТЦК повинні надати докази того, що в державних реєстрах відсутня актуальна інформація про адресу або контактні дані особи, що і стало підставою для накладення штрафу. В той же час, оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про те, що позивач отримував виклик до ТЦК та СП, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів та не з`явився до будь-якого із указаних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах, не оновив або не актуалізував дані, чим порушив би вимоги пункту 1 додатку № 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, або організацією, в якій позивач перебуває на обліку не передано відповідні дані шляхом обміну через відповідну систему взаємодії.

Відповідачем не доведено доказами правомірності висновку про порушення позивачем вимог пункту 1 частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ, частин другої та шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 22, 25, 49 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Також позивач повідомив, що він є особою, яка на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 20 вересня 2024 року, ще до винесення оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 направив до відповідача письмову заяву разом з пакетом документів для надання відстрочки від призову на військову службу як особа, зайнята постійним доглядом за хворим батьком, який потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. На підтвердження зазначених обставин надав в якості доказів копії документів та копії поштових документів про відправлення заяви (оригінал знаходиться у позивача). Таким чином, ще до 02 жовтня 2024 року, до моменту винесення оскаржуваної постанови, позивач надав відповідачу усі необхідні персональні дані, тому відсутній склад адміністративного правопорушення, в скоєнні якого звинувачено позивача.

Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази. Також у діях ОСОБА_1 не вбачається вини як у формі умислу, так і необережної форми вини, не зазначено, які військово-облікові данні вчасно не оновив позивач.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Стороною відповідача не наведено достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення та не виконано обов`язку щодо доведення обґрунтованості притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП. З огляду на викладене постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі викладеного ОСОБА_1 через адвоката Коряка І. Ю. просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_2 від 02 жовтня 2024 року № 1212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн; закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її необґрунтованою та просить її відхилити (в задоволенні позову відмовити). Вказував, що позивач взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 07 березня 2009 року, адреса проживання у місті Лубнах Полтавської області зазначена на АДРЕСА_1 . До ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх облікових даних, взяття на облік та проходження ВЛК позивач не прибував. За даними оскаржуваної постанови, позивача 02 жовтня 2024 року о 09.30 год було доставлено органами НПУ до ІНФОРМАЦІЯ_3 як такого, що перебував у розшуку. Під час звірки облікових даних також встановлено, що позивачем протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації не було уточнено персональні дані у встановлений законом спосіб, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. До 02 жовтня 2024 року позивач не мав на меті прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ставати на облік, проходити ВЛК та оновлювати свої військово-облікові данні допоки не подав документи на відстрочку від призову під час мобілізації.

Відповідач вказував, що 03 жовтня 2024 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, стосовно позивача винесено постанову від 03 жовтня 2024 року № 1212. Про дату та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, проте не прибув на розгляд справи. У відзиві на позовну заяву відповідач просив справу розглядати без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Звернув увагу, що подана позивачем до суду постанова № 1212 винесена 02 жовтня 2024 року і саме на підставі цієї постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 відкрито виконавче провадження № 76828229, що підтверджується постановою від 20 січня 2025 року. Водночас надана відповідачем постанова № 1212 містить іншу дату 03 жовтня 2024 року. Представник позивача також вказував, що ОСОБА_1 вчасно оновив дані в електронній формі, проте докази на підтвердження цих обставин до суду не подані; звернув увагу, що саме відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен довести невчасне оновлення даних позивачем.

Рух справи

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 через адвоката Коряка І. Ю. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року позовну заяву залишено без розгляду, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

ОСОБА_1 через адвоката Коряка І. Ю. 16 лютого 2025 року подав до суду заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом, прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 13 березня 2025 року, запропоновано відповідачеві подати відзив на позовну заяву, позивачу відповідь на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Адвокат Коряк І. Ю. 07 березня 2025 року подав до суду заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 07 березня 2025 року направив до суду відзив на позовну заяву разом з матеріалами щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

13 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 квітня 2025 року для подання представником позивача відповідних документів та визнано явку відповідача у судове засідання обов`язковою.

Адвокат Коряк І. Ю. 08 квітня 2025 року подав до суду заяву про приєднання доказів до матеріалів справи.

Адвокат Коряк І. Ю. 09 квітня 2025 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з хворобою захисника.

ІНФОРМАЦІЯ_2 10 квітня 2025 року подав до суду заяву про виконання ухвали суду, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 10 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 01 травня 2025 року.

У зв`язку з неявкою учасників процесу у судове засідання 01 травня 2025 року, враховуючи повідомлення представника позивача, що виникли технічні проблеми з підсистемою ВКЗ (не може зайти у свій електронний кабінет), розгляд справи відкладено на 27 травня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 227 КАС України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 02 червня 2026 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що за змістом довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31 серпня 2022 року № 1630- ОСОБА_1 фактично проживає (перебуває) у квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , який фактично проживає у квартирі АДРЕСА_3 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району, та отримує компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01 серпня 2024 року по догляду за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який визнаний особою з інвалідністю першої групи з підгрупою «А» з 14 грудня 2022 року довічно і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі». Розмір компенсації становить 2 120 грн.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20 вересня 2024 року направив до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з поданою позивачем до суду постановою № 1212 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 02 жовтня 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 02 жовтня 2024 року о 09.30 год доставлений органами Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , 1979 року народження, де під час уточнення облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 протягом 60 днів не уточнив свої військово облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві ти перехідні положення Закону України № 3633-ІХ (громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, на нього накладено штраф у розмірі 17 000 грн. У постанові також зазначено, що штраф повинен бути сплачений у 15-денний строк з дня вручення цієї постанови. Вказано, що на підставі частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення, буде стягнуто у подвійному розмірі 34 000 грн. У графі «копію постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 про притягнення до адміністративної відповідальності» зазначено: «отримав 02 жовтня 2024 року». Водночас графа «підпис, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» не заповнена.

Згідно з поданим відповідачем протоколом № 1212 про адміністративне правопорушення, складеним 02 жовтня 2024 року начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_4 , 02 жовтня 2024 року о 09.00 год доставлений органами Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , 1979 року народження, де під час уточнення облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 протягом 60 днів не уточнив свої військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 3633-ІХ (громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року (включно) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані). Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову у справі). Вказано, що повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год 03 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет № 19.

Відповідно до поданого відповідачем рапорту від 02 жовтня 2024 року, складеного начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_5 , 02 жовтня 2024 року начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено адміністративний протокол на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Про дату та місце розгляду справи проінформований належним чином, засвідчивши це своїм підписом у протоколі. На розгляд справи не з`явився. Про можливі причини неприбуття не повідомляв.

Крім того, відповідач подав до суду постанову № 1212 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 03 жовтня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , за змістом якої 02 жовтня 2024 року о 09.30 год доставлений органами Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 , 1979 року народження, де під час уточнення облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 протягом 60 днів не уточнив свої військово облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві ти перехідні положення Закону України № 3633-ІХ (громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто у період з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, на нього накладено штраф у розмірі 17 000 грн. У постанові також зазначено, що штраф повинен бути сплачений у 15-денний строк з дня вручення цієї постанови. Вказано, що на підставі частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня отримання постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби штраф, визначений постановою по справі про адміністративне правопорушення, буде стягнуто у подвійному розмірі 34 000 грн. У графі «копію постанови від 03 жовтня 2024 року № 1212 про притягнення до адміністративної відповідальності» зазначено: «отримав _________ 20__ року». Водночас графа «підпис, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» не заповнена.

Постановою Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області від 20 січня 2025 року відкрито виконавче провадження № 76828229 щодо примусового виконання постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34 000 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).

Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення ймовірного правопорушення, яке інкримінується позивачу, діяв особливий період.

За змістом Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

За правилами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Заявлені у справі вимоги, обґрунтовано тим, що відповідач мав можливість самостійно оновити дані позивача, тому останнього безпідставно притягнуто до відповідальності. ОСОБА_1 зазначив, що його не було повідомлено про розгляд справи у ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому він був позбавлений можливості захистити свої права.

У судовому засіданні представник позивача звернув увагу, що подана позивачем до суду постанова № 1212 винесена 02 жовтня 2024 року і саме на підставі цієї постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 відкрито виконавче провадження № 76828229, що підтверджується постановою від 20 січня 2025 року. Водночас надана відповідачем постанова № 1212 містить іншу дату 03 жовтня 2024 року. Представник позивача також вказував, що ОСОБА_1 вчасно оновив дані в електронній формі. Звернув увагу, що саме відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен довести невчасне оновлення даних позивачем.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією № 3.

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 3 у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції № 3 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Так, відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210-1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Указана норма є бланкетною, оскільки відсилає до порушень законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Враховуючи вимоги абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, крім тих що відносяться до абзаців другогошостого вказаної норми права, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Норми матеріального права передбачають три шляхи, яким громадяни України, що перебувають на території України та перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно, а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16 липня 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 285/1535/15-а викладено висновок про те, що «адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності».

Водночас до суду подано дві постанови № 1212 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП щодо позивача. У наданій позивачем постанові датою її винесення зазначено 02 жовтня 2024 року. У наданій відповідачем постанові датою її винесення зазначено 03 жовтня 2024 року. У поданому відповідачем протоколі № 1212 про адміністративне правопорушення, складеного 02 жовтня 2024 року начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_4 , вказано, що позивача повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 10.00 год 03 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет № 19. Водночас у постанові Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області від 20 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № 76828229 зазначено, що виконавче провадження відкрито на виконання постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212.

Таким чином, подані до суду докази, зокрема постанова № 1212, містять суперечності, тому суд визначив явку відповідача в судове засідання обов`язковою. Проте ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

З поданих до суду доказів не можна перевірити, чи був позивач належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення (протоколу № 1212 про адміністративне правопорушення, складеного 02 жовтня 2024 року начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_4 ).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16-а).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Подані до суду докази не підтверджують, що, виносячи оскаржувану постанову, відповідач надав належну оцінку всім обставинам справи у їх сукупності, а також забезпечив позивачу право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок належним чином повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06 лютого 2020 року по справі № 205/7145/16-а.

З матеріалів цієї справи не вбачається, що відповідач чи його представники вжили всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі на отримання правової допомоги. Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності були порушені його права, в тому числі право на захист, що призвело до порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, зібрані у справі докази не дають підстав вважати про наявність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення, не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів, що для прийняття рішення відповідачем встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, зокрема, опитано позивача щодо оновлення даних у спірний період, досліджено відповідні докази (які саме) тощо.

Також обґрунтованими є доводи адвоката Коряка І. Ю., що подана позивачем до суду постанова № 1212 винесена 02 жовтня 2024 року і саме на підставі цієї постанови від 02 жовтня 2024 року № 1212 відкрито виконавче провадження № 76828229, що підтверджується постановою від 20 січня 2025 року, водночас надана відповідачем постанова № 1212 містить іншу дату 03 жовтня 2024 року.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваної постанови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка, зокрема, визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийнята вона, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, добросовісно, розсудливо, суд не встановив дотримання суб`єктом владних повноважень таких критеріїв.

Відповідач у порушення частини другої статті 77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вимог КУпАП.

Судом враховано, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

При цьому суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Отже, при винесені оскаржуваної постанови не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та протокол про вчинення адміністративного правопорушення не можуть вважатися беззаперечними доказами вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17.

Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2022 року у справі № 990/46/22).

Отже, враховуючи допущену неповноту розгляду ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача щодо дійсних мотивів ухвалення оскаржуваної постанови, прийняте рішення визнається передчасним. Водночас, враховуючи норми Конституції України і КАС України щодо компетенції органу державної влади, суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, а справу необхідно надіслати на новий розгляд.

В ході нового розгляду адміністративного провадження, відповідачу слід виконати вимоги статті 268, 279 КУпАП, завчасно та належним чином повідомити позивача про дату, час та місце розгляду справи, а також надати можливість подати власні пояснення та письмові докази, розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням права особи на участь у розгляді справи.

Суд не встановлює інші фактичні обставини та не надає оцінку наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена статтями 268, 279 КУпАП.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи встановлені судом обставини, норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

З урахуванням норм процесуального права, зокрема статті 139 КАС України та часткового задоволення позову, судовий збір підлягає частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 132, 139, 241246, 250, 286, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову від 02 жовтня 2024 року № 1212, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Другого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя М. М. Пилипчук