Справа № 160/11034/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.02.2024р., зарахувати до страхового стажу періоди його роботи на посаді підручного вальцювальника стана гарячого прокату труб з повним робочим днем у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» з 06.02.2004р. по 31.03.2007р. та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 28 лютого 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити кого саме позивач вважає відповідачем (відповідачами) у цій справі та до кого спрямовує свої позовні вимоги, а у разі визначення двох відповідачів - зазначити позовні вимоги щодо кожного з них, а також копій цієї уточненої позовної заяви та додатків до неї відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
На виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем 04.06.2024 року подано уточнену позовну заяву.
Правом на подання відзиву на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області станом на час розгляду справи не скористалося.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Незгода позивача з вищевказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у зарахуванні спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацами 1-2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
Стаж роботи ОСОБА_1 за період з 06.02.2004р. по 31.03.2007р. на посаді підручного вальцювальника гарячого прокату труб у трубопрокатному цеху №3 на ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» підтверджується:
- записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 під №№ 5-6 та проставленими в ній двома штампами на сторінках 4, 5 про проведення атестації робочого місця і встановлення права на пільгову пенсію по Списку №1 згідно наказів №1660 від 30.12.2004 та №835 від 15.07.2005; Вказані записи трудової книжки про спірний період роботи засвідчено відповідними печатками підприємства та підписами уповноважених осіб;
- довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/1 від 03.01.2024, виданою ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», згідно з якою позивач працював повний робочий день у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» з 06.02.2004 по 31.03.2007 підручним вальцювальником стана гарячого прокату труб, з 01.04.2007 по 02.08.2016 вальцювальником стана гарячого прокату труб, з 03.08.2016 по 31.03.2021 - вальцювальником стана гарячого прокату труб. Вказана довідка видана на підставі архівної особової картки ф. П-2 (№2021 р.). Довідника кваліфікаційних характеристик професій та посад працівників (Чорна металургія) технологічного процесу виробництва розрахунково-платіжних відомостей з нарахування та виплати заробітної плати. Згідно з цією довідкою пільговий стаж позивача за період з 06.02.2004р. по 31.03.2021р. становить 17 років 01 місяць 26 днів. Додатково у цій довідці зазначено, що ОСОБА_1 в період роботи з 06 лютого 2004 р. по 31 березня 2021 р. у відпустках без збереження заробітної плати, що перебільшують норму статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96- ВР, не знаходився.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/26 від 20.02.2024р., виданої ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», позивач працював повний робочий день вальцювальником стана гарячого прокату труб у ТОВ «Інтерпайп НікоТьюб» і за період з 01.04.2021р. по 06.02.2024р. має пільговий стаж роботи 02 роки 10 місяців 06 днів. Вказана довідка видана на підставі особової картки ф. П-2, Довідника кваліфікаційних характеристик професій та посад працівників, технологічних та робочих інструкцій, розрахунково-платіжних відомостей з нарахування і виплати заробітної плати. Додатково у цій довідці зазначено, що ОСОБА_1 в період роботи з 01 квітня 2021 р, по 06 лютого 2024 р. у відпустках без збереження заробітної плати, що перебільшують норму статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР, не знаходився. Водночас, дні простою: в березні 2022 - 8 днів, в квітні 2022 - 4 дні, в травні 2022 - 5 днів, в червні 2022 - 12 днів, в липні 2022 - 1 день, в вересні 2022 - 5 днів, в жовтні 2022 - 7 днів, в листопаді 2022 - 6 днів, в грудні 2022 - 23 дні, в січні 2023 - 10 днів, в лютому 2023 - 2 дні, в березні 2023 - 4 дні, в квітні 2023 - 5 днів, в травні 2023 - 6 днів, в червні 2023 - 7 днів, в липкі 2023 - 8 днів, в серпні 2023 - 10 днів, в вересні 2023 - 5 днів, в жовтні 2023 - 3 дні, в листопаді 2023 - 6 днів, в грудні 2023 - 6 днів.
Проведення атестації робочого місця вальцювальника стана гарячого прокату труб за вищезазначений період підтверджуються наказами ВАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод»:
- наказом №1660 від 30.12.2004 «Про результати проведеної у 2-му півріччі 2004 р. атестації робочих місць за умовами праці», яка була проведена вперше та доданим до нього переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, де під №10 передбачений підручний вальцювальника стана гарячого прокату труб, найменування професії (посади) по класифікатору ДК 003-95 - код КП -8124.2, найменування професії (посади) по спискам пільгового пенсійного забезпечення згідно постанови КМУ від 16.01.2003 №36 - 3.4а;
- наказом №835 від 15.07.2005 «Про результати проведеної у 1-му півріччі 2005 р. атестації робочих місць за умовами праці» та доданим до нього переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, де під №64 передбачений вальцювальник стана гарячого прокату труб;
- наказом №878 від 09.07.2010 «Про результати проведеної у 1 півріччі 2010 р. атестації робочих місць за умовами праці» з додатками до нього;
- наказом №336 від 09.07.2015 «Про результати проведеної у І півріччі 2015 р. атестації робочих місць за умовами праці» з додатками до нього, наказом №394 від 02.07.2020 «Про результати проведеної у 1 півріччі 2020р., атестації робочих місць за умовами праці» з додатками до нього;
- наказами №1261 від 30.06.2021 та №1769 від 30.12.2022 з додатками до них про затвердження результатів атестації робочих місць.
При цьому відповідно до п.8 Роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України і Міністерства праці України №01-3/406-02-2 від 10.05.1994р. якщо до списків включені професії робітників під загальною назвою, то право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники всіх найменувань цих професій, в тому числі головні, старші, їх помічники.
За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем-2 при прийнятті спірного рішення до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, періоду роботи на посаді підручного вальцювальника стана гарячого прокату труб з повним робочим днем у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» з 06.02.2004р. по 31.03.2007р.
Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач-2 не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та дійшов помилкового висновку про кількість пільгового стажу позивача.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправним рішенням відповідача суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, період його роботи на посаді підручного вальцювальника стана гарячого прокату труб з повним робочим днем у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» з 06.02.2004р. по 31.03.2007р.
Щодо частини позовних вимог щодо повторного розгляду заяву ОСОБА_1 від 28.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.02.2024 року, суд зазначає наступне.
Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Як свідчать матеріали справи, спірним рішенням відповідача-2 було відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV саме через недостатність пільгового стажу, передбаченого цією нормою Закону (20 років), водночас, судом встановлено, що самим пенсійним органом визнано наявність у позивача пільгового стажу у кількості 16 років 5 місяців 22 дні, а судом зобов`язано відповідача-2 зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, період його роботи на посаді підручного вальцювальника стана гарячого прокату труб з повним робочим днем у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» з 06.02.2004р. по 31.03.2007р., тобто ще 3 роки 1 місяць 25 днів, що у сукупності складає 19 років 7 місяців 17 днів, та, відповідно, є менше, ніж 20 років, як те передбачене ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.
При цьому позивачем не оскаржувалися дії відповідача щодо неврахування до його пільгового стажу інших періодів роботи, крім вищезазначеного.
Щодо доводів позивача відносно того, що останній має пільговий стаж більше 20 років, оскільки відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/1 від 03.01.2024, виданої ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», за період з 06.02,2004 по 31.03.2021 пільговий стаж роботи позивача становить 17 років 01 місяць 26 днів, а згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/26 від 20.02.2024, виданою ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», за період з 01.04.2021 по 06.02.2024 позивач має пільговий стаж роботи 02 роки 10 місяців 06 днів, відтак, враховуючи вище зазначене, на момент звернення з заявою до відповідача про призначення пільгової пенсії позивач мав загальний пільговий стаж вальцювальника з повним робочим днем 20 років 00 місяців 01 день, що надає йому право на призначення пільгової пенсії і є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, суд зазначає таке.
Як встановлено вище, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/1 від 03.01.2024, виданої ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», за період з 06.02.2004 по 31.03.2021 пільговий стаж роботи позивача становить 17 років 01 місяць 26 днів, при цьому додатково у цій довідці зазначено, що ОСОБА_1 в період роботи з 06 лютого 2004 р. по 31 березня 2021 р. у відпустках без збереження заробітної плати, що перебільшують норму статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96- ВР, не знаходився.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №12/26 від 20.02.2024р., виданої ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», позивач працював повний робочий день вальцювальником стана гарячого прокату труб у ТОВ «Інтерпайп НікоТьюб» і за період з 01.04.2021р. по 06.02.2024р. має пільговий стаж роботи 02 роки 10 місяців 06 днів, при цьому додатково у цій довідці зазначено, що ОСОБА_1 в період роботи з 01 квітня 2021 р, по 06 лютого 2024 р. у відпустках без збереження заробітної плати, що перебільшують норму статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР, не знаходився, водночас, дні простою: в березні 2022 - 8 днів, в квітні 2022 - 4 дні, в травні 2022 - 5 днів, в червні 2022 - 12 днів, в липні 2022 - 1 день, в вересні 2022 - 5 днів, в жовтні 2022 - 7 днів, в листопаді 2022 - 6 днів, в грудні 2022 - 23 дні, в січні 2023 - 10 днів, в лютому 2023 - 2 дні, в березні 2023 - 4 дні, в квітні 2023 - 5 днів, в травні 2023 - 6 днів, в червні 2023 - 7 днів, в липкі 2023 - 8 днів, в серпні 2023 - 10 днів, в вересні 2023 - 5 днів, в жовтні 2023 - 3 дні, в листопаді 2023 - 6 днів, в грудні 2023 - 6 днів.
Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. №713/039/161-16 надано роз`яснення, в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019 у справі №295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Таким чином, розрахунок пільгового стажу позивача має здійснюватися з урахуванням того, чи перебував останній у періоди роботи на посаді, робота на якій надає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, у відпустках без збереження заробітної плати та у простої і чи були вони пов`язані з виробничою необхідністю, при цьому здійснення такого розрахунку є дискерційними повноваженнями пенсійного органу.
Враховуючи вищенаведене та виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 28.02.2024 року та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.
Водночас, за наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до положень ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.02.2024 року задоволенню не підлягають.
Щодо підстав зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати спірні періоди роботи до пільгового стажу позивача та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.
Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до її пільгового стажу, а також щодо здійснення повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», водночас, відповідач-1, за наведених обставин, не є належним у цій справі щодо вказаних позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог саме до відповідача-2 відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 807,47грн.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова