Справа № 606/561/25
Суддя: Мельник А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/561/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Леха М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонци Василя Івановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Леха М.Ю. звернувся до суду із позовом до інспектора ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонци Василя Івановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить скасувати постанову серії ЕНА №4227712 від 09.03.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та факту керування позивачем транспортним засобом. Крім того, при розгляді працівником поліції справи про адміністративне правопорушення ним було грубо порушено процедуру розгляду та права ОСОБА_1 .

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 вважає постанову від 09.03.2025 незаконною та просить її скасувати.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.04.2025 заяву про поновлення пропущеного строку на звернення з позовом до суду задоволено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання.

25.04.2025 від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача вказує на те, що оспорювана позивачем постанова є законною та обґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 керуючи 09.03.2025 близько 01 год 37 хв. транспортним засобом марки SSANG YONG моделі REXTON RX270 р.н. НОМЕР_1 у селищі Микулинці Тернопільського району Тернопільської області по вул. Тернопільська, 37, допустив порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху (при повороті), чим порушив п.п.б п.9.2 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вказане порушення зафіксоване у відеозаписах із камер спостереження АЗС. Працівником поліції правомірно було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, на місці його вчинення та винесено постанову, яка повністю відповідає вимогам законодавства. Також, у відзиві вказано, що позивач керував автомобілем під час комендантської години і крім того, на нього було складено протокол за статтею 130 КУпАП. Просить відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача та здійснити виклик свідка поліцейського ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонцу Василя Івановича. До вказаного відзиву на позов було додано диск із матеріалами відеофіксації події, яка мала місце 09.03.2025.

12.05.2025 за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача подав до суду додаткові пояснення, у яких вказує на те, що додані до відзиву відеозаписи під назвами «09.03.2025 (1)» та «09.03.2025 (2)» є неналежними та недопустимими доказами, оскільки їх не було долучено до оскаржуваної постанови та не вказано у ній. Крім того, відеозаписи не підтверджують та не спростовують факт правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та не були використані поліцейськими при розгляді справи, вони записані після винесення оскаржуваної постанови, осіб чи транспортних засобів на відеозаписі неможливо розпізнати. Також, представник позивача зазначає, що надані відповідачем відеозаписи під назвами «09.03.2025 (1)» та «09.03.2025 (2)», очевидно є змонтованими копіями оригінальних відеозаписів під назвами «video_2025-03-20_16-00-14.mp4» та «video_2025-03-20_16-00-51.mp4», в які здійснено втручання, та які піддано монтажу, а саме: видалено звукову доріжку та обрізано зовнішній квадрат відеоряду. Вказані відеозаписи приєднано представником позивача в системі «Електронний суд» до додаткових пояснень, у яких вказано, що на таких відеозаписах не зафіксовано жодних порушень ПДР України, відеозаписи не відображають який автомобіль змінював напрямок руху, на якій вулиці це відбулося та які дорожні знаки встановлені. Щодо посилань відповідача на те, що події сталися під час комендантської години представник позивача зазначив, що ні оскаржувана постанова, ні позов не містить оспорювання вказаного факту, однак це не має стосунку до правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за вчинення якого позивача притягнено до відповідальності оскаржуваною постановою.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначив прохання про розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Інспектор ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонца Василь Іванович у судове засідання не з`явився повторно, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом. Крім того, судом було задоволено клопотання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про виклик іспектора ОСОБА_2 як свідка, однак його явку відповідачем забезпечено не було, на виклик суду не з`явився.

Згідно частини четвертої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши докази по справі, заслухавши учасників справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

09.03.2025 інспектором відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області майором поліції Гонцою В.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4227712, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 09.03.2025 о 01:37:54 в селищі Микулинці по вулиці Тернопільська водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом REXTON270 н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2 б ПДР.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії ЕНА №4227712 від 09.03.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 (зі змінами та доповненнями) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і статтею 122 КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням за правилами ч.2 ст. 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Пунктом 9.2 б ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, за яке на позивача оскаржуваною постановою накладено штраф, необхідно встановити, що позивач дійсно не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед здійсненням повороту. Суд зазначає, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених позовних вимог щодо оскарження постанови від 09.03.2025 серії ЕНА №4227712.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

У графі 7 «до постанови додаються» оскаржуваної постанови вказано, що до постанови додається відеофіксація на вимогу суду із бодікамери 858647.

Під час розгляду справи судом безпосередньо у судовому засіданні досліджено подані відповідачем відеофайли під назвами: «09.03.2025 (3)» з нагрудної камери поліцейського та «09.03.2025 (1)» і «09.03.2025 (2)».

Із досліджених відеофайлів слідує, що на відеофайлі «09.03.2025 (3)», відображене відео із бодікамери працівника поліції 858647, про яке є зазначення в оскаржуваній постанові. Разом з тим, на вказаному відео відображено процедуру розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП. Моменту порушення позивачем п.9.2 б ПДР України не відображено.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає про те, що порушення ОСОБА_1 вказаного пункту ПДР України, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови, відображено у відеофайлах «09.03.2025 (1)» та «09.03.2025 (2)» із камер відео спостереження АЗС. Разом з тим, із вказаних відеозаписів неможливо встановити порушення п.9.2 б ПДР України. Так, з досліджених судом відеозаписів можна встановити лише те, що в темну пору доби здійснював рух автомобіль, ідентифікуючих ознак якого (номерний знак, колір, марка) не видно, видно лише здалеку світло фар. На відео взагалі не зафіксовано розташування дороги, чи є там поворот, наказові знаки дорожнього руху, тощо.

Приєднані до додаткових пояснень, поданих за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача, відеозаписи під назвами «video_2025-03-20_16-00-14.mp4» та «video_2025-03-20_16-00-51.mp4» також були досліджені судом безпосередньо у судовому засіданні. Із них слідує, що останні здебільшого повторюють відеозображення, надані відповідачем у відеофайлах «09.03.2025 (1)» та «09.03.2025 (2)» із камер відео спостереження АЗС, однак запис здійснюється дещо довше, а також чути коментарі чоловіків про події на АЗС. Детальніших відомостей, які стосуються предмету саме цього спору - щодо порушення п.9.2 б ПДР України, у відеозаписах не відображено.

Суд зазначає, що приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а.

Також, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в досліджених судом доказах не знайшов свого підтвердження факт порушення з боку позивача п. 9.2 б ПДР України та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача, наявні у справі докази, зокрема постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив вказане у ній правопорушення, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Водночас, при вирішенні спору, суд, серед іншого, зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивач у позові визначив двох відповідачів інспектора ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонцу Василя Івановича та Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Оскаржувана постанова, складена поліцейським відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області майором поліції Гонцою В.І., однак, суд зауважує, що останній є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі № 724/716/16-а, належним відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

З огляду на викладене позов необхідно задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись статтями 72-77, 90,241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонци Василя Івановича, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4227712 від 09.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позовних вимог до інспектора ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонци Василя Івановича - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Тернопіль, Тернопільська область, ;

Інспектор ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гонца Василь Іванович, місце праці: вул.Січових Стрільців, 13, м.Теребовля, Тернопільська область.

Повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2025 року.

Суддя А.В. Мельник