Справа № 635/2385/25
Суддя: Даниленко Т. П.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 635/2385/25
Провадження №2/635/94/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 до Харківського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 , в особі представника Лаєвської Марине Леніківни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1175932 від 26.03.2025, з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.03.2025 за № 774 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що він є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , своєчасно оновив свої військово-облікові дані шляхом реєстрації електронного кабінету військовозобов`язаного за допомогою мобільного додатку Резерв+. ОСОБА_1 оформив відстрочку від 24.03.2025. У присутності позивача працівниками ТЦК було складено протокол про адміністративне правопорушення, одночасно з цим постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 774 від 24.03.2025 та постанови № 774 від 24.03.2025 ОСОБА_1 сформовано та направлено через АТ «Укрпошта» повістку про уточнення даних, та з`явитися 17.11.2024, але він не прибув. Позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.03.2025 за № 774 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, позивач вказує, що ані до протоколу, ані до постанови, ані до відповідь на адвокатський запит не додано доказів направлення повістки № 1004566, сформованої 05.11.2025 через АТ «Укрпошта», у спосіб, що передбачений Постановою № 560 від 16.05.2024 зі змінами та доповленнями, зокрема цінним листом з описом за місцем реєстрації відповідача. Крім того, позивач вважає, що постанова винесена поза межами строку, перебаченого ст. 38 КУпАП, оскільки строк притягнення ОСОБА_1 до адміністртивної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закінчився 18.02.2025.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.03.2025 відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив про обставини, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзиву чи заперечень на позов не надав, тому втановлюються факти по обставинам зазначеним позовачем.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, зазначає про таке.

Між сторонами виникли адміністративні правовідносини у сфері законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також щодо порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил ійськового обліку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається зі знятку електронного кабінету «Резерв+» та військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 31.05.2010, позивач є військовозобов`язаним, зареєстрований в Єдиному реєстрі військовослужбовців, призивників та резервістів за № 7.

За інформацією з електронного військово-облікового документу Резерв + ОСОБА_1 уточнив свої дані 30.10.2024, отримав відстрочку від мобілізації за п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строком до 08.05.2025.

Як вбачається з Довідки військово-лікарської комісії № 14175 від 17.01.2025 ОСОБА_1 є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення охорони.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1936 від 03.03.2025 ОСОБА_1 засобами АТ «Укрпошта» (створена автоматично; 439 від 05.11.2024) направлено повістку № 1004566, за якою ОСОБА_1 необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 17.11.2024 о 09:00 годині для уточнення даних.

До відповіді додано повістку № 1004566 та опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення 439.

Як вбачається з протоколу № 774 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що складений 24.03.2025 начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 було сформовано та направлено повістку через АТ «Укрпошта» для уточнення даних та з`явитися 17.11.2024. ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 210-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У графі протоколу «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 власноруч написано: «повістку фактично не отримував, повідомлення про повістку від Укрпошта отримав 12.11.2024 о 16.30 (є доказ відеоспостереження, яке стоїть на домі), наступного дня у відділенні пошти вже повістки не було».

Як вбачається з постанови № 774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 24.03.2025, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 було сформовано та направлено повістку через АТ «Укрпошта`для уточнення даних та з`явитися 17.11.2024. ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 210-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». ОСОБА_1 притягнутий до адміністративного покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідно до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів № 560 від 16.05.2024 (Далі Порядок), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Відповідно до пункту 28 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Відповідно до пункту 30-2 Порядку Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;

Відповідно до п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідачем не було надано доказів належного підтвердження оповіщення ОСОБА_1 про виклик до харківського ІНФОРМАЦІЯ_5 направлення повістки на адресу ОСОБА_1 у спосіб, визначений вищевказаним Порядком.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим.

Згідно зі ст. 278 КУпАП, при підготовці справи до розгляду правомочна посадова особа, окрім інших питань, перевіряє, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Надавати докази мають право особи, що беруть участь у провадженні та інші особи. Крім того, орган або посадова особа, що розглядає справу, має право витребування доказів від підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Також, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

Згідно положень п. 3 Постанови № 560 від 16.05.2025 «Про порядок призову громадян на військовому службу під час мобілізації», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

У разі наявності в ІНФОРМАЦІЯ_7 відомостей про належне вручення ОСОБА_1 повістки з викликом 17.11.2024 о 9.00 неявка позивача та неповідомлення поважності причин неявки є правопорушенням, датою вчинення якого є 17.11.2024.

Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, станом на 24.03.2025 строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закінчився, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Стосовно судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Відповідно до квитанціїї від 27.03.2025 р. № ID 5435-5518-4166-3875 cплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн.

При сплаті судового збору застосований понижуючий коефіцієнт у розмі відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки документи подаються в електронній формі.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, суд першої інстанції врахує правову позицію Верховного Суду щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зокрема позицію Великої Палати Веховного Суду про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

В додатковій угоді до договору про надання правової допомоги зазначено, що незалежно від виконаного обсягу роботи гонорар складає фіксовану суму у розмірі 10 000 грн, тому відсутня необхідність надавати детальний опис наданих адвокатом послуг та розрахунок витраченого часу.

Позивачем на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. надано договір про надання правничої допомоги від 11.02.2025, відповідно до якого гонорар за надання правової допомоги складає 5000 грн, сплачується частинами 2000 грн в день складання адвокатського запиту, 3000 грн в день отримання відповіді на адвокастський запит.

Як вбачається з платіжної інструкції від 11.02.2025 ОСОБА_1 сплачено 2100 грн, згідно платіжної інструкції від 25.03.2025 сплачено 3000 грн.

З врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне задовольнити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідача у розмірі 5000 грн.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст. 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 774 від 24.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Місце знаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості, що не проголошуються.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_9 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Місце знаходження: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т.П.Даниленко