Справа № 672/483/25
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№672/483/25
Провадження №2-а/672/13/25
РІШЕННЯ
30 травня 2025 року м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу №672/483/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ОСОБА_1 15.05.2025 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до відповідача, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4857249 від 05.05.2025.
З позовної заяви вбачається, що позивач 05.05.2025 о 11.09 керував транспортним засобом у с. Галицьке, на 82 км автодороги Тернопіль-Львів-Рава Руська, автомобілем Кіа Форте д/н НОМЕР_1 , у якого не працював правий стоп сигнал, чим порушив п.31.4.3 ПДР України, тобто керування водієм транспортнтим засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил заборонено керування.
Як наслідок, відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05.05.2025 серії ЕНА №4857249 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак останній подав на адресу суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просить розглянути за їх відсутності. Просить скасувати постанову від 05.05.2025 серії ЕНА №4857249 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити провадження в зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення. Повідомив, що докази понесення витрат позивачем на правничу допомогу будуть ним подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду по суті спору.
На підтвердження позову вказує, що ОСОБА_1 жодних правопорушень не вчиняв, всі доводи працівників поліції з цього приводу є надуманими і не підтверджені жодними доказами. Також посилається на факт безпідставної зупинки, оскільки виявлене ніби то правопорушення було вже після зупинки транспортного засобу. Додатково зазначає, що за непрацюючий стоп сигнал відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП не передбачена. Працівниками поліції не зазначена конкретна бланкетна норма (відповідний пункт ПДР України), порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 .
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду відзив, у якому просить у задоволені позову відмовити, вважає що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з чітким дотриманням вимог законодавства. Справу просить розглянути за його відсутності. Як на підставу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності посилається на п.31.4.3, а зокрема на те, що у транспортного засобу режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідав вимогам конструкції транспортного засобу (а сааме не працював один стоп сигнал), в підтвердження чого надав відеозапис з місця події.
Суд, оголосивши заяви представників сторін, дослідивши надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом об`єктивно встановлено, що 05.05.2025 поліцейським інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капітаном поліції Чернієм В.О. було складено постанову серії ЕНА №4857249 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340.00 грн. за те, що він 05.05.2025 о о 11.09 керував транспортним засобом у с. Галицьке, на 82 км автодороги Тернопіль-Львів-Рава Руська, автомобілем Кіа Форте д/н НОМЕР_1 , у якого не працював правий стоп сигнал, чим порушив п.31.4.3 ПДР України, тобто керування водієм транспортнтим засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил заборонено керування.
При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує таке.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Представником відповідача на адресу суду було подано відеозапис з фіксацією вчиненого правопорушення та процедурою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів не надходило.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п.31.1 ПДР України визначено, що: Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно п. 31.4 ПДР України: Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
31.4.3. Зовнішні світлові прилади:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Отже, як вбачається п.31.4.3 ПДР України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 складається з цілого ряду підпунктів, у кожному з яких сформульована певна об`єктивна сторона окремого правопорушення.
Разом із тим, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на конкретний підпункт пункту 31.4.3 ПДР України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 .
А отже, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_1 є неконкретизованим за змістом. Факт пред`явлення особі неконкретизованого обвинувачення автоматично призводить до порушення її права на захист, оскільки є незрозумілим від якого саме обвинувачення особа повинна захищатись. У свою чергу, притягнення особи до відповідальності без зазначення конкретної норми (в даному випадку ПДР України), порушення якої ставиться у вину особі є свавільним.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Непрацюючий стоп сигнал не відноситься до будь-якого виду технічних несправностей, які б визначались як такі, з якими забороняється подальша експлуатація транспортного засобу.
Предствник відповідача вказує, що вважає, що у даному випадку має місце порушення вимог підп. (а) п.31.4.3 ПДР України, тобто режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Суд вважає помилковим таке вільне тлумачення вказаної норми представником відповідача.
Режим роботи світлових приладів це їх робота за певними алгоритмами (періодичність миготіння, яскравість тощо…). Разом із тим, перегорівша лампочка у стоп сигналі є не порушенням режиму роботи, а технічною неспарвністю.
Згідно вимог п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Відповідно до вимог п.31.6 ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:
а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;
б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;
в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;
г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.
Отже, виявлена несправність стоп-сигналу автомобіля не віднесена приписами п.31.6 ПДР до переліку випадків, коли подальший рух несправних транспортних засобів взагалі заборонено.
У силу приписів п.9.3 ПДР у разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.
Звідси, за наявності несправності заднього стоп-сигналу не забороняється експлуатація такого транспортного засобу. Водночас, водій повинен вжити заходів для її усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог п.п.9.9 і 9.11 цих Правил.
У дослідженій судом ситуації позивач керував транспортним засобом, в якому не працював один задній стоп-сигнал; вказана несправність не забороняла рух автомобіля взагалі (п.31.6 ПДР).
Крім того, судом враховується, що інші два стоп-сигнали на автомобілі працювали, що об`єктивно свідчить про те, що керування транспортним засобом позивачем з такою несправністю не могло створювати серйозного рівня небезпеки для інших учасників дорожнього руху. Також, з переглянутого відеозапису вбачається, що позивачем на місці зупинки вказаний недолік було усунуто.
Щодо належного доведення працівниками поліції факту порушення позивачем вимог ПДР України.
У постанові Верховного Суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018 зроблено висновок, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення представником відповідача було подано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано спілкування з позивачем після зупинки керованого ним транспортного засобу.
В даному випадку оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить інформації про технічний засіб, на який здійснювалась фіксація правопорушення, як і взагалі відомостей про таку фіксацію і будь-які додатки до постанови у вигляді відео файлів.
Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Аналогічну позицію висловив ВС у постанові від 24.01.2019 у справі № 428/2769/17.
Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.
Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Посилання, при цьому, представника відповідача на те, що інспектором поліції з чітким дотриманням норм діючого законодавства було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, належно встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 якраз оспорює правомірність дій інспектора по притягненню його до адміністративної відповідальності.
Отже, в даному випадку суд встановив, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем положень ПДР України, що відповідно свідчить про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності.
З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.
Ч.1 ст.7 КУпАП передбачено, що: Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову від 05.05.2025 серії ЕНА №4857249 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в зв`язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . Представник позивача: адвокат Шевчук Валерій Вільгімович, 29025, вул. Північна 2/1 м. Хмельницький.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , 03048 вул. Федора Ернста 3 м. Київ.

Суддя: