Справа № 192/1154/25
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/1154/25
Провадження № 2-а/192/8/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк на звернення з позовом, як такий, що пропущений з поважних причин та скасувати постанову № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП. Також просить закрити справу про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 30 квітня 2025 року він дізнався, що відносно нього була винесена постанова № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_2 , а справа була розглянута без його присутності.

Також зазначає, що 30 квітня 2025 року відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1207-ССЗ, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень 00 копійок. Відповідно до вказаної постанови, військовозобов`язаному ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку повістку, яка була запакована в спеціальному конвенті «Укрпошти» з відміткою «повістка ТЦК вручити особисто». На конверті наявний круглий штемпель відділення пошти з датою 14 жовтня 2024 року. До ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з вказаним було вирішено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період).

Позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона є протиправною, наведені обставини відповідачем не відповідають дійсності. Зазначає, що повістка була направлена за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , а з 20 березня 2022 року по 19 березня 2024 року він проходив службу в ЗСУ, та після звільнення став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 і відразу повідомив адресу свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах його особової справи є акт підтвердження фактичного місця проживання, який він отримував, збираючи документи для звільнення із ЗСУ за сімейними обставинами. Тому просив вказану постанову скасувати у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та провадження у справі закрити.

Враховуючи, що вказана справа є справою незначної складності, суддею при відкритті провадження у справі, у відповідності до вимог ч. ч. 2 ст. 12, ч. 2 ст. 257, 262 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов на надав.

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП за обставин, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку повістку, яка була запакована в спеціальному конвенті «Укрпошти» з відміткою «повістка ТЦК вручити особисто». На конверті наявний круглий штемпель відділення пошти з датою 14 жовтня 2024 року. До ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло поштове повідомлення №168 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з вказаним було вирішено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період) (а.с.11). Постанова містить підпис ОСОБА_1 про отримання ним копії цієї постанови 30 квітня 2025 року.

Згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке вчинене в особливий період.

Разом з тим оскаржувана постанова складена на позивача за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як з`ясовано з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, яке вчинене в особливий період), а саме: неявка за викликом для уточнення даних, відповідачем суду не надано, оскільки позивач у позові стверджував про те, що повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим в оскаржуваній постанові вказано, що повістку про виклик було направлено на іншу адресу.

Відповідач вказані твердження позивача не спростував, а судом під час відкриття провадження було запропоновано відповідачу надати суду докази на підтвердження правомірності складання постанови № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу. Проте такі доказу суду не надані.

З тексту оскаржуваної постанови не вбачається, які самі докази підтверджують винуватість позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки сама постанова мотивована Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є резервістом (а.с.14-16). В оскаржуваній постанові вказано, що належним підтвердженням оповіщення резервіста про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК та СП під час уточнення своїх облікових даних.

Оскільки згідно тексту постанови, повістка на ім`я ОСОБА_1 була направлена на адресу його реєстрації, а не на адресу його фактичного місця проживання, яку він за його твердженням повідомив ТЦК та СП, що не було спростовано відповідачем, тому суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про протиправність постанови відповідача, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і постанова відповідача підлягає скасуванню, а з врахуванням положень ст. 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Вирішуючи питання про поновлення строку суд вважає, що оскільки позивач отримав оскаржувану постанову 30 квітня 2025 року та 08 травня 2025 року подав позов до суду, тому строк, встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України ним не був пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 28 лютого 2024 року має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а також є резервістом (а.с.10, 16 зворот).

Таким чином, відповідно до п.п.12, 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду постановою у справі № 543/775/17 від 18 березня 2020 року зробила висновок про те, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI «Про судовий збір», серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 ст. 139 КАС України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню сума судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 6, 18, 77, 139 246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП згідно постанови серії № 1207-ССЗ від 21 квітня 2025 року - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (( АДРЕСА_3 . Код ЄДРФОПЮОГФ НОМЕР_3 ) на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті ч

и закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина