Справа № 640/6768/22
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа№640/6768/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРКОР-ОЙЛ» (Великоснітинська, б.69, Фастів, Київська область, 08500, ) до Державної митної служби України (вул. Дегтярівська,11-г,Київ,04119, ), Київської митниці (б-р. Вацлава Гавела, 8-А,Київ 124,03124, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРКОР-ОЙЛ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної митної служби України, Київської митниці в якій просить:

визнати протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2022/000036/2 від 08.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2022/000189 від 08.02.2022р.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ТОВ «БАРКОР-ОЙЛ» та компанією ORLEN Poludnie S.A. (ul. Fabryczna 22, 32-540 Trzebinia, Poland) було укладено зовнішньоекономічний контракт, на підставі якого позивач здійснював ввезення на територію України доставку оливи базової. Згідно умов п. 2.1. та п. 3.1. даного контракту поставка товару здійснюється на умовах, обумовлених сторонами у додатках (інвойсах) на кожну окрему партію товару, відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, проте в прийнятті митної декларації було вімовлено, прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100380/2022/000036/2 від 08.02.2022.

Позивач наголошує, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, надали відзиви. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі Порядок 631), митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; графа 40 ЕМД містить помилки у реквізитах попереднього документа або до цієї графи внесено відомості про попередній документ, що стосується інших товарів, чи митного режиму, іншого ніж попередній, чи режиму або процедури, яку не було завершено належним чином у встановлених законодавством випадках; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом. Відповідач зазначає, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідачі вважають спірне рішення правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 28.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Позивач уклав з ORLEN Poludnie S.A. (ul. Fabryczna 22, 32-540 Trzebinia, Poland) договір (контракт) від 28.11.2017 № PL/OPD/ZJ/NS/2 на поставку оливи базової. Згідно умов п. 2.1. та п. 3.1. даного контракту поставка товару здійснюється на умовах, обумовлених сторонами у додатках (інвойсах) на кожну окрему партію товару, відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010.

07.02.2022 до митниці подано митну декларацію №UA100380/2022/303184 з метою здійснення митного оформлення товару «Олива базова N-80 (з вмістом 70 мас.% або більше нафти чи нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних порід (мінералів) в якості основних складових, без вмісту дісульфід-молібдену)» у кількості 23529кг. Виробник та торгівельна марка: ORLEN POLUDNIE S.A.; країна виробництва - Польща.

Митна вартість товару позивачем в митній декларації була заявлена за основним методом за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем подано митному органу пакет документів, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації. а саме: сертифікат якості (Certificate of quality) 21 JREG/A/422 15.10.2021, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 5.02.2022, автотранспортна накладна (Road consignment note) 350410130A 03.02.2022, сертифікат про походження товару (Сеrtificate of origin) PL/MF/AR 0138603 від 03.02.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару 04/02/4 04.02.2022, прейскурант (прайс-лист) виробника товару OPD/ZJ/OS/1/2022 19.01.2022, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення н PL/OPD/ZJ/NS/2 28.11.2017, договір про надання послуг митного брокера 0401/ДД-22 01.02.2022, договір (контракт) про перевезення 02/02/1 02.02.2022, інші некласифіковані документи висновок -0320 26.08.202, копія митної декларації країни відправлення 22PL402010E0152127 03.02.2022, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA100380/2022/303184 07.02.2022, платіжне доручення № 2 від 26.01.2022, платіжне доручення № 1 від 03.08.2021.

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації №UA100380/2022/303184 від 07.02.2022 та доданих до неї документів, було встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс), містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме:

в зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 28.11.2017 №PL/OPD/ZJ/NS/2 взагалі відсутні підпис та печатка покупця товару;

згідно п.2.1 договору на перевезення від 02.02.2022 № 02/02/1, укладеного між експедитором ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «Баркор-Ойл» (замовник), Замовник надає Виконавцю оригінал або факсо-копію транспортної Заявки з підписом відповідальної особи і печаткою на здійснення внутрішнього чи міжнародного перевезення вантажу, що є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.8.1 договору на перевезення, Заява на перевезення є невід`ємною частиною даного Договору. Однак, така Заява до митного оформлення подана не була;

відповідно до графи 23 товаро-транспортної накладної (CMR) №350410130А, перевезення товару здійснено підприємством MPP Spivdruzhnist Mykolaiv region, однак документи на перевезення видано ФОП ОСОБА_1 . Договорів із третьою особою (безпосереднім перевізником), а також документів від такого перевізника щодо вартості безпосереднього перевезення, яка б надала можливість впевнитись у загальній вартості перевезення митниці надано не було;

у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості даного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

На підставі визначеного відповідач 1 відмовив у митному оформленні товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100380/2022/000036/2 від 08.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2022/000189 від 08.02.2022р.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, до митного органу, разом з декларацією, позивачем було скеровано сертифікат якості (Certificate of quality) 21 JREG/A/422 15.10.2021, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 5.02.2022, автотранспортна накладна (Road consignment note) 350410130A 03.02.2022, сертифікат про походження товару (Сеrtificate of origin) PL/MF/AR 0138603 від 03.02.2022, документ, що підтверджує вартість перевезення товару 04/02/4 04.02.2022, прейскурант (прайс-лист) виробника товару OPD/ZJ/OS/1/2022 19.01.2022, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення н PL/OPD/ZJ/NS/2 28.11.2017, договір про надання послуг митного брокера 0401/ДД-22 01.02.2022, договір (контракт) про перевезення 02/02/1 02.02.2022, інші некласифіковані документи висновок -0320 26.08.202, копія митної декларації країни відправлення 22PL402010E0152127 03.02.2022, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA100380/2022/303184 07.02.2022, платіжне доручення № 2 від 26.01.2022, платіжне доручення № 1 від 03.08.2021.

Зазначені документи в сукупності з доказами їх отримання відповідачем спростовують висновки, визначені в Рішенні про коригування митної вартості товарів від №UA100380/2022/000036/2 від 08.02.2022.

У постановах від 26.02.2018 р. у справі № 804/1405/15 і від 21.02.2018 р. у справі № 820/17417/14 Верховний Суд зазначив, що «митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено».

У постанові від 27.03.2018 р. у справі № 814/1213/16 (адміністративне провадження № К/9901/36850/18) Верховний Суд указав: «Сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею як таких, що можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару».

Вказана позиція суду касаційної інстанції спростовує позицію митних органів щодо відсутності підпису та печатки в договорі за умови наявності решти документів, які підтверджують правовідносини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів.

Відтак суд повторно зауважує, що декларантом було надано необхідні для митного оформлення документи, відповідно до ст. 53 МКУ України.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 і від 28.08.2018 р. у справі № 810/3879/17 зазначив: "Сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення Позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів".

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються, зокрема, такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України; інформація, отримана від Держмитслужби України, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація, отримана в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи інтернет-магазинів тощо).

Таким чином суд зазначає, що митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений митним законодавством України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митними органами відповідних рішень.

Разом з цим в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що митне оформлення подібного товару у попередні періоди за вартістю більшою, ніж заявлено декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом.

Суд зауважує, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

При цьому, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, країна виробника, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, їх сезонність, наявності попиту та пропозиції тощо.

А тому, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації про те, що товар, який задекларовано Позивачем, митне оформлення якого здійснювалося цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за резервним методом та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Враховуючи викладене, суд не погоджується із прийнятими митним органом Рішенням та Карткою відмови, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з наявних документів, вбачається, що під час проходження процедури митного оформлення товарів до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну договору, які містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на прийняття спірного рішення.

Таким чином суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправною та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2022/000036/2 від 08.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2022/000189 від 08.02.2022р.

Щодо судового збору.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частин 1, 3, 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов частково, судовий збір в розмірі 2181, 00грн. підлягає стягненню з Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРКОР-ОЙЛ» (Великоснітинська, б.69, Фастів, Київська область, 08500, ) до Державної митної служби України (вул. Дегтярівська,11-г,Київ,04119, ), Київської митниці (б-р. Вацлава Гавела, 8-А,Київ 124,03124, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2022/000036/2 від 08.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2022/000189 від 08.02.2022р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код відокремленого підрозділу 43997555, адреса реєстрації: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРКОР-ОЙЛ» (Великоснітинська, б.69, Фастів, Київська область, 08500, ) судовий збір у розмірі 2181 (дві тисячі сто вісімдесят одна) грн.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Галатіна