Справа № 580/1410/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/1410/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним індивідуального акта та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 вх. №60630/25 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.09.2024 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 04.06.2024 р. про призначення пенсії за віком;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 29.03.2024, із зарахуванням до і страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1992 р. та інформаційної довідки про евакуацію від 07.07.1993 № 63975.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що має право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки досягнув необхідного віку та має недбхідних стаж роботи, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.09.2024 № 66 за результатами повторного розгляду ЕПС відповідно до листа Головного управління ПФУ у Київській області від 22.08.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що належить скасуванню, тому звернувся до суду за захистом свого майнового права.

Ухвалою суду від 03.03.2025 прийнята позовна заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначається, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, що розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності. На підставі поданих позивачем документів, управлінням прийняте рішення про відмову у призначення пенсії позивачу, у зв`язку не відповідності прізвища в довідці про евакуацію від 07.07.1993 №63975, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ паспортним даним. Крім того до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1991 до 26.06.1992 згідно диплома, оскільки прізвище містить розбіжність з паспортними даними; період роботи з 06.07.1992 до 15.03.2001 відповідно до трудової книжки від 10.07.1992 НОМЕР_2 оскільки відсутності дані про перейменування/реорганізацію підприємства. Стаж з 1998 зарахованоза даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому на думку відповідача відсутні підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом ID №405 та є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (Категорія 2) (посвідчення серії НОМЕР_3 ).

04.06.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ВОГ (СЦ) № 12) звернулася ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія призначена та виплачувалася, починаючи з 29.03.2024(з дати виникнення права), видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 серія НОМЕР_5 .

Листом від 03.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області 03.09.2024 року №66 при повторному розгляді моєї заяви, відмовлено в призначені пенсії за віком у зв?язку з відсутністю на день звернення необхідного стажу.

У спірному рішенні зазначається, що відповідно до п.1 ч.2 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку мають евакуйовані з 10-ти кілометрової зони відчуження 1986 року. Передбачене зменшення віку, визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», на 10 років.

Страховий стаж особи становить 18 років 3 місяці 7 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1991 по 26.06.1992 згідно диплома від 26.06.1992 НОМЕР_6 , оскільки прізвище містить розбіжності з паспортними даними заявниці;

- період роботи з 06.07.1992 по 15.03.2001 відповідно трудової книжки від 10.07.1992 НОМЕР_2 , оскільки відсутні дані про перейменування/реорганізацію підприємства. Стаж з

1998 року зараховано за даними, що містяться в рестрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (OK-5):

- в довідці про евакуацію від 07.07.1993 № 63975, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прізвище не відповідає паспортним даним.

Вирішено: на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відмовити у призначенні пенсії за віком.

Листом від 07.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області на звернення позивача щодо відмови в призначенні пенсії від 03.09.2024, повідомило про підстави відмови в призначенні пенсії, відповідно до рішення.

Листом від 09.10.2024 Головне управління пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача, що надані уточнюючі довідки про період роботи в Ніжиловицькій гімназії Макарівської селищної ради з 01.09.2006 по 31.12.2007, видані 24.09.2024 року не приймаються, та не зараховуються, оскільки згідно даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, сплата страхових внесків за цей період відсутня.

ГУПФУ у Київській області надіслав позивачу листа від 30.08.2024 з вимогою повернути виплачену мені пенсію в розмірі 15733, 64 грн за період з 29.03.2024 по 31.08.2024.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон

України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон), який набрав чинності 01.01.2004.

У відповідності до ч. 2, 4 ст. 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначаеться ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно із цією статтею основним окументом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає п.

Порядку пілтверлиеня гасеного трудового стажу для понаначення пенсій за відсутност рудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого встановлено, що основним документом. що підтверджуе стаж роботи. в трудова книжка. За відсутності трудової книжки або вілповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у гих випалках коли в трудовій книжні відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи теточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, довілки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу аробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на падки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Довідка може бути сновним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

Щодо не зарахованого періоду навчання з 01.09.1991 по 26.06.1992 згідно диплома від 26.06.1992 НОМЕР_7 .

З трудової книжки НОМЕР_8 від 10.07.1992 вбачається, що позивач у період з 01.09.1991 по 26.06.1992 навчалася в СПТУ м. Києва, що підтверджується дипломом НОМЕР_7 виданим 26.06.1992 реєстраційний номер № 1524 на ім?я ОСОБА_1 , що на теперішній час ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного уравління юстиції Київської області від 18.04.2002 року № 39714-5, запис акту № 19 від 25 травня 1974 року народження ОСОБА_1 складений виконкомом цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 20.01.2002 року, 06 квітня 2002 року внесені виправлення, виправлено прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », виправлено по батькові дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », ім?я батька з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 », ім?я матері з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Аналогічні відомості містяться і в витягу з державного реєстру актів соціального стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № від 05.10.2024 виданого на ім`я ОСОБА_1 , підстава внесення змін технічна помилка реєстратора.

Щодо не зарахованого періоду роботи з 06.07.1992 по 15.03.2001 (оскільки відсутні дані про перейменування/реорганізацію підприємства)

Згідно трудової книжки НОМЕР_8 від 10.07.1992 вбачається, що 06.07.1992 позивач була прийнята на роботу в якості штукатура маляра 3 розряду до ССУ-30 «Киевгорстрой №1» (мовою оригіналу). 15.03.2001- звільнена за власним бажанням.

Підприємством, де працювала позивач за зазначений період роботи після реорганізації змінено назву на "Спеціалізоване будівельне управління №30", про що свідчить відтиск штампу при внесенні запису про звільнення, проте у трудовій книжці позивача відсутні записи про реорганізацію підприємства.

Суд зазначає, що записами в трудовій книжці, яка є основним документом, відомостями про застраховану особу форми ОК-5 та ОК-7, відомостями, що містяться на електронному порталі ПФУ підтверджується наявний спірний страховий стаж.

Порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 22 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 4.1. вищезазначеної Інструкції передбачено, що у разі звільнення працівника деі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктами 2.6., 2.8. Інструкції № 58 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

На час початку спірного періоду роботи - 06.07.1992 - діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162)

Аналогічні положення, які наведені вище із Інструкції № 58, були передбачені і в попередній Інструкції №162.

Пунктом 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 №656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час початку спірного періоду роботи - 29.12.1984, відповідальність за організацію вботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприемства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а ні для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня). Саме на керівника підприємства, установи, організації покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Щодо відмови у врахуванні довідки про евакуацію від 07.07.1993 №63975, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (прізвище не відповідає паспортним даним).

Суд встановив, що одночасно з довідкою про евакуацію від 07.07.1993 №63975, що дає право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивачкою надавалося до ГУПФУ у Київській області посвідчення громадянки, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році, видане на ім?я ОСОБА_1 , № НОМЕР_9 (категорія 2) серія НОМЕР_3 видане 19 червня 2002 року Держадміністрацією м. Києва.

Відповідно до довідки виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області від 18.04.2002 року №39714-5, запис акту №19 від 25 травня 1974 року про народження ОСОБА_1 складений виконкомом Новошепелицької селищної ради Чорнобильського району Київської області на підставі висновку відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві від 20.01.2002 року, 06 квітня 2002 року внесені виправлення, виправлено прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », виправлено по батькові дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », ім?я батька з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 », ім?я матері з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Аналогічні відомості містяться і в витягу з державного реєстру актів соціального стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № від 05.10.2024 виданого на ім?я ОСОБА_1 , підстава внесення змін технічна помилка реєстратора.

Щодо не зарахування періоду роботи позивачки в Ніжиловицькій гімназії Макарівської селищної ради з 01.09.2006 по 31.12.2007, у зв`язку з відсутністю підтвердження сплати внесків, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у становленому законом порядку страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов?язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов?язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов?язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього закону.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов?язкового державного пенсійного страхування. зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону, сплачуються їх роботодавцями.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ч. 1, 3, 10 ст. 20 Закону, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону відповідальність за несплату страхових внесків підприемство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов?язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню, та підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI та виключено положення п.2 ч.1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників.

Отже, з 01.01.2016 року позивач не є платником єдиного соціального внеску та фактично позбавлений можливості забезпечення сплати сум єдиного внеску.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), відповідно до якого встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

З трудової книжки позивача вбачається, що з період з 01.09.2006 по 15.01.2007 позивач працювала вчителем молодших класів Ніжиловецької НВО «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів-дитячий садочок».

За змістом вищезазначених норм Закону, обов?язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з вересня 2006 по грудень 2007 не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування до стажу роботи періодів, за які відсутні такі відомості, та на перерахунок пенсії.

На підставі викладеного, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником Ніжиловецька НВО «Загальноосвітня школа І-IIІ ступенів-дитячий садочок» свого обов?язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періоду його роботи з 01.09.2006 по 31.12.2007. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі N? 242/4793/16-а, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-aа, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 12.09.2019 у справі №489/2283/16-а.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, суд дійшов висновку що до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.07.1992 з урахуванням інформаційної довідки про евакуацію від 07.07.1993 № 63975.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №66 від 03.09.2024 визнається судом протиправним і таким, що належить скасуванню.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2024 №500/1216/23 виснував: "дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком ... має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію".

Таким чином, для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкааській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 29.03.2024, із зарахуванням до і страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1992 та інформаційної довідки про евакуацію від 07.07.1993 № 63975.

Щодо частини позовних вимог позивача, що сформовані до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області суд зазначає, що даний пенсійний орган здійснював виключно прийняття і обробку документів, натомість рішення про відмову у призначенні пенсії приймав інший пенсійний орган - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, тому позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до задоволення не належать.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, отже на відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області покладаються судові витрати у сумі 605,60 грн (розрахунок: 605,60/2).

Останній день строку вирішення спору припадає на 02.05.2025, однак враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025 включно, рішення суду прийнято на наступний за вказаною датою робочий день 02.06.2025 на підставі ч. 6 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України згідно вимог якої, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії від 03.09.2024 № 66.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 29.03.2024, із зарахуванням до і страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1992 та інформаційної довідки про евакуацію від 07.07.1993 № 63975.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО