Справа № 380/5508/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30 травня 2025 рокусправа № 380/5508/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрація Державного історико-культурного заповідника «Тустань» до Державної інспекції архітектури та містобудування України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування права на початок виконання будівельних робіт на підставі повідомлення,

в с т а н о в и в

Комунальний заклад Львівської обласної ради «Адміністрація Державного історико-культурного заповідника «Тустань» (місцезнаходження: 79002, м. Львів, вул. Скорика, 17; ) звернувся до суду із позовом до Державної інспекції архітектури та містобудування України (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі України, 26; ), в якому просить:

скасувати право на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція садибного будинку та нове будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 » (реєстраційний номер в ЄДЕССБ ІУ78);

скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція садибного будинку та нове будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 » (реєстраційний номер в ЄДЕССБ ІУ78).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер: ІУ78) виявлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт: реконструкція садибного будинку та нове будівництво господарської будівлі по вул. Шевченка, 172 с. Урич Стрийського району Львівської області на земельній ділянці з кадастровим номером :03:004:0098, поданого ОСОБА_1 . Позивач вважає, що документація на вказані будівельні роботи складена із порушенням норм законодавства, а вказана забудова земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 грубо порушує традиційний характер середовища, що в свою чергу загрожує національному та світовому надбанню, завдасть довготермінових збитків для сталого розвитку громади. Подальша незаконна забудова об`єктів культурної спадщини унеможливить проведення науково-дослідної, інформаційної та культурно-освітньої роботи у сфері охорони культурної спадщини та музейної справи, а також туристичної діяльності з метою популяризації української культури.

Ухвалою від 25.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач 18.04.2025 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Разом з відзивом відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Водночас, оскаржуване повідомлення про початок виконання будівельних робіт є правовим актом індивідуальної дії, оскільки породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому воно адресоване, тобто для замовника відповідного будівництва. В даній справі, реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт оскаржує стороння особа, яка не була учасником публічно-правових правовідносин з органом державної влади. Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Позивач 23.04.2025 подав відповідь на відзив.

24.04.2025 позивач подав заперечення на клопотання про закриття провадження, у якому зазначив, що підставами для звернення до суду із цим позовом стала незгода Заповідника із порядком реалізації органом державної влади публічно владних управлінських функцій. Публічно-правова природа цього спору вказує на те, що цей спір стосується адміністративного судочинства, а вимоги Заповідника стосуються захисту прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади. Це, своєю чергою, виключає розгляд цієї справи за правилами іншого судочинства, окрім адміністративного.

Відповідач 21.05.2025 подав заперечення на відповідь на відзив.

При розгляді клопотання відповідача про закриття провадження у справі суд виходить із такого.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Аналіз зазначених положень дозволяє дійти висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №640/13808/21.

Таким чином, публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Схожі підходи було застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 815/1568/16 та від 5 грудня 2018 року у справі № 804/3091/18 та Верховним Судом у постановах від 15 липня 2020 року у справі № 809/78/16, від 22 вересня 2019 року у справі № 824/2393/15-а, від 11 листопада 2020 року у справі № 826/14406/18, від 29 серпня 2022 року у справі № 560/4501/20, від 13 лютого 2023 року у справі № 461/3634/17 та від 30 березня 2023 року у справі № 640/13008/20.

За змістом позовних вимог позивач оскаржує зареєстровані Державною інспекцією архітектури та містобудування України право на початок виконання будівельних робіт та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція садибного будинку та нове будівництво господарської будівлі по вул. Шевченка 172 с. Урич, Стрийського району, Львівської обл.», зареєстровані у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва ОСОБА_1 . Позивач вважає, що вчиняючи дії з реєстрації права на виконання будівельних робіт відповідач діяв протиправно, оскільки схема вказаної забудови не відповідає вимогам законодавства, грубо порушує традиційний характер середовища, що в свою чергу загрожує національному та світовому надбанню, завдасть довготермінових збитків для сталого розвитку громади. Зокрема, невжиття заходів щодо незаконних забудов на території пам`ятки археології національного значення «Городище літописного міста Тустань» Державного історико-культурного заповідника «Тустань» призведе до неможливості реалізації завдань та функцій Заповідника, передбачених чинним законодавством України і Положенням, а також суттєво ускладнить збереження об`єктів культури та культурної спадщини.

З наведеного суд приходить до висновку, що предметом спору, головним чином, не є перевірка законності дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання його владних управлінських функцій, а саме законність проведення третьою особою будівельних робіт, які, на думку позивача, порушують його право на користування належними йому територіями, проведення науково-дослідної, інформаційної та культурно-освітньої роботи у сфері охорони культурної спадщини та музейної справи, а також туристичної діяльності, в той час як повідомлення про початок спірних будівельних робіт було зареєстровано третьою особою самостійно, а не за рішенням суб`єкта владних повноважень.

Отже, за встановлених обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги про скасування права на початок будівельних робіт та повідомлення про початок будівельних робіт мотивовані неправомірністю проведення третьою особою будівельних робіт, які на думку позивача проводяться із порушенням закону та становлять загрозу для реалізації завдань позивача як історико-культурного заповідника зі збереження об`єктів культури та культурної спадщини. Тобто порушення, на думку позивача, встановленого порядку проведення будівельних робіт без виконання вимог та обмежень, що визначені Генеральним планом та Науково-проєктною документацією вчинено внаслідок дій третьої особи, а не відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Подібні за змістом висновки щодо застосування норм права у схожих правовідносинах висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №817/333/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі №420/11337/23.

З наведеного суд приходить до висновку, що за змістом спірних правовідносини відповідачем не приймалося рішення про початок будівництва спірного житлового приміщення, не надавався дозвіл на таке будівництва, а спірні повідомлення про початок виконання будівельних робіт та право на таке виконання, набуте на підставі вказаного повідомлення оскаржуються у цій справі з мотивів фактичної незгоди власника земельної ділянки внаслідок неправомірних, на думку позивачів, дій третьої особи щодо проведення будівельних робіт на суміжній ділянці.

При цьому, оскаржуючи дії Державної інспекції архітектури та містобудування України, позивач не вказує, порушення яких саме положень законодавства здійснив відповідач під час реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт ІУ78, та яким чином, ці порушення пов`язані з реалізацією прав та інтересів позивача у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України), суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрація Державного історико-культурного заповідника «Тустань» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження в адміністративній справі.

Водночас, відповідно до частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Враховуючи вищевказані висновки суду з аналізу норм права, та враховуючи що мотивом звернення позивача до суду фактично стала незгода останнього із проведенням будівельних робіт у вигляді садибного будинку та нове будівництво господарської будівлі по вул. Шевченка 172 с. Урич, Стрийського району, Львівської обл., які проводяться фізичною особою ОСОБА_1 , суд роз`яснює позивачу, що його спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Висновок щодо підсудності спорів у схожих правовідносинах судам цивільної юрисдикції ґрунтується також на постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 8 серпня 2018 року у справі № 303/2338/16-ц, від 9 лютого 2022 року у справі № 127/1511/20, від 13 липня 2022 року у справі № 335/15153/14-ц та від 8 лютого 2023 року у справі № 348/2373/21.

З урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Поряд з тим, слід роз`яснити позивачу, що згідно з ч.2 ст.239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

На підставі п.5 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 256, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання Державної інспекції архітектури та містобудування України про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрація Державного історико-культурного заповідника «Тустань» до Державної інспекції архітектури та містобудування України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування права на початок виконання будівельних робіт на підставі повідомлення.

Повернути позивачу сплачену суму судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідних положень КАС України шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повного тексту ухвали.

СуддяЧаплик Ірина Дмитрівна