Справа № 500/1141/25
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1141/25

02 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат" (далі ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат"), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 у відповідній частині стосовно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №384 від 25.12.2024 в частині призначення ОСОБА_1 на посаду і зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність спірних наказів про призов на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , оскільки позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №516 від 07.05.2024 та №1489 від 24.12.2024, якими дія його бронювання продовжена до 20.01.2025, але не довше ніж до 28.02.2025.

Ухвалою суду від 04.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що строк відстрочки від призову за мобілізацією позивача спив 20.09.2024, то положення постанови Кабінету Міністрів України № 1489 від 24.12.2024 не поширювали своєї дії на позивача, а отже, на момент призову на військову службу ОСОБА_1 не мав відстрочки від призову та був придатний до військової служби. Вказане твердження, зокрема, підтверджується витягом з податку "Резерв +" сформованим позивачем. Враховуючи той факт, що солдат ОСОБА_1 прибув у складі команди військовозобов`язаних з ІНФОРМАЦІЯ_3 до Військової частини НОМЕР_1 , мав при собі необхідні військово-облікові документи та висновок ВЛК про придатність до військової служби посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про прийняття його на військову службу за мобілізацією та його зарахування до списків військової частини. Оскільки спірні накази вже реалізовані та у повній мірі виконані, їхнє скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан позивача і не призведе до захисту прав та інтересів, які він має на меті захистити шляхом подання позову.

ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" подано пояснення, в яких третя особа підтверджує той факт, що громадянин ОСОБА_1 на момент здійснення мобілізації мав статус заброньованої згідно чинного законодавства особи. Починаючи з 25.11.2009. по 24.12.2024 ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ). ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" листом №201 від 19.04.2024 повідомило начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що позивач заброньований і йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 20.09.2024. У подальшому, постановами Кабінету Міністрів України №516 від 07.05.2024 та №1489 від 24.12.2024, дія його бронювання продовжена до 20.01.2025, але не довше ніж до 28.02.2025.

Ухвалою суду від 08.04.2025 витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_3 докази: всі матеріали, що стосуються предмета позову, у тому числі наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до проходження військової служби за загальною мобілізацією, та відомості, пов`язані зі бронюванням ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.05.2025 витребувано повторно в ІНФОРМАЦІЯ_3 докази: всі матеріали, що стосуються предмета позову, у тому числі наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до проходження військової служби за загальною мобілізацією, та відомості, пов`язані зі бронюванням ОСОБА_1 . Продовжено процесуальний строк розгляду справи на один місяць.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 02.06.2025 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Станом на 02.06.2025 витребуваних доказів до суду не надійшло також.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.09.2023 є працівником ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" на посаді начальника сектору (Хмельницька область) відділу непрямих та прямих продажів (територія Захід), що підтверджується наказом №1324/К від 15.09.2023.

Згідно з п.2 наказу Мінекономіки "Про бронювання військовозобов`язаних за ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" № 7159 від 20.03.2024, надано заброньованим військовозобов`язаним, в тому числі позивачу, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 20.09.2024.

Відповідно до повідомлення про бронювання військовозобов`язаного, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який працює у ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат", згідно з наказом Мінекономіки № 7159 від 20.03.2024, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 20.09.2024.

ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат" листом №201 від 19.04.2024 повідомило начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що працівник ОСОБА_1 заброньований і йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 20.09.2024.

За результатами проведеного 24.12.2024 медичного огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою №301/30 військово-лікарської комісії.

У зв`язку з оголошенням загальної мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу з запасу з 25.12.2024, про що свідчить запис у його військовому квитку серії НОМЕР_2 від 24.12.2024.

На підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 №812/2 від 25.12.2024, командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 384 від 25.12.2024 про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначення його на посаду стрільця 2-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони об`єкту №80) стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) (ВОС 100915П), 25.12.2024.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішень відповідачів на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

У відповідності до ч.5 ст.22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно з п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

За приписами ст.25 Закону №3543-XII бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу:

1) в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування на посадах:

державної служби категорії "А", голів обласних, районних, районних у місті (у разі створення) рад, сільських, селищних, міських голів - усі військовозобов`язані;

державної служби категорій "Б", "В", в органах місцевого самоврядування - не більше 50 відсотків кількості військовозобов`язаних цих категорій у зазначених органах;

2) в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цієї частини), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

3) на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі якщо це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень);

4) на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" від 27.01.2023 № 76, установлено, зокрема, що: відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, які були надані військовозобов`язаним рішеннями Міністерства економіки до набрання чинності цією постановою, є чинними протягом строку, на який вони надані.

У цій справі позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що під час мобілізації він мав право на відстрочку відповідно до ст.23 Закону №3543-XII на підставі бронювання, відповідно не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Так, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який працює у ТОВ "Житомирський м`ясокомбінат", згідно з наказом Мінекономіки № 7159 від 20.03.2024, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 20.09.2024.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 516 "Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації" установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 "Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940), які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на три місяці.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2024 № 1489 "Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації" установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 "Деякі питання реалізації положень Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час" (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, які не закінчилися станом на 19 грудня 2024 р., продовжуються автоматично на один місяць, але не довше ніж до 28 лютого 2025 року.

Отже, строк дії відстрочки позивача, яка надана йому згідно з наказом Мінекономіки №7159 від 20.03.2024, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №516 від 07.05.2024 та №1489 від 24.12.2024 продовжено до 20.01.2025, але не довше ніж до 28.02.2025

Відповідачу ж, як територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, повинно бути відомо, що терміни відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, надані військовозобов`язаним, в тому числі позивачу, є продовженими на вказані періоди. Наведене ІНФОРМАЦІЯ_2 не спростовано.

Пунктом 19 ч.1 ст.4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію".

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акта індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.

У питанні скасування акту індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № 816/228/17).

Таким чином, з урахуванням того, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації як акт індивідуальної дії є реалізованим та вичерпав свою дію виконанням, та враховуючи встановлені судом обставини, що унеможливлювали призов позивача на військову службу під час мобілізації, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправними, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призову 25.12.2024 позивача на військову службу під час мобілізації.

Разом з цим, призов позивача на військову службу за мобілізацією не є взаємопов`язаним із діяннями командування Військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування позивача до списків частини.

Організацію і порядок обліку осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах визначено Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони від 15.09.2022 №280 (далі Інструкція № 280).

Відповідно до п.14 розділу ІІ Інструкції № 280 зарахування до списків військової частини прибулого особового складу проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

На підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 №812/2 від 25.12.2024, командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 384 від 25.12.2024 про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначення його на посаду стрільця 2-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони об`єкту №80) стрілецько батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) (ВОС 100915П), 25.12.2024.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Суд звертає уваги на приписи п.4-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), відповідно до яких громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Частина 3 ст.24 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п.12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення №1153/2008.

Згідно з п.225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення № 1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з пп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Отже, після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням №1153/2008.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 384 від 25.12.2024 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу прийнято відповідно ч.2 ст.2 КАС України та підстави для його скасування відсутні. Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної позовної вимоги, то відсутні підстави для задоволення і похідної позовної вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову 25.12.2024 ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_8 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 );

третя особа:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м`ясокомбінат" (місцезнаходження: вул.Сергія Параджанова, 127, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10025, ) .

Головуючий суддя Мандзій О.П.