Справа № 580/2293/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/2293/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Орленко В.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 представник позивача, адвокат Трепак О.І., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить (в редакції від 13.03.2025):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №21 від 27 грудня 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області() зарахувати до стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період його роботи з 31.03.1986 по 03.01.2003 в Ладижинському ремонтно-транспортному підприємстві згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 лютого 1985 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2024 про призначення пенсії за віком, прийняти відповідне рішення про призначення пенсії за віком.

24.03.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що досягнувши шістдесятирічного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за розглядом заяви прийняте рішення від 27.12.2024 №21 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю підстави прийняття на роботу. Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача звернувся до суду, оскільки вважає, що спірне рішення порушує соціальні гарантії - право на призначення пенсії за віком.

Відповідач, позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що за результатом розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, що розглянута за принципом екстериторіальності відмовлено у призначенні пенсії. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що вік позивача становить 60 років. Страховий стаж - 22 роки 09 місяців 07 дні. Страховий стаж для визначення права на пенсію за віком з урахуванням положень пункту 3-1 Закону №1058 складає 26 років 04 місяці 10 днів. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки (серії НОМЕР_3 ) з 31.03.1986 по 03.01.2003, в зв?язку з відсутністю підстави прийняття на роботу.

Крім того у відзиві зазнеачає, що періоди ведення підприємницької діяльності з 09.09.2002 зараховано до стажу роботи за даними реєстру застрахованих осіб, тому право на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 позивач матиме після досягнення 65-річного віку, з 23.06.2027.

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надала до суду письмові пояснення, де зазначила у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України, серії НОМЕР_4 .

Після досягнення шістдесятирічного віку ОСОБА_1 неодноразово звертався до до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявами про призначення йому пенсії за віком.

Листом від 09.10.2024 № 12945-12194/Ф-02/8-2300/2 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило позивачу, що його заява про призначення пенсії за віком розглянута, однак, оскільки необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком (31 рік) відсутній, йому надано відмову у призначенні пенсії за віком.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2024 у справі №705/5145/24, яке набрало законної сили 16.12.2024, встановлено юридичний факт, що записи здійснені в трудовій книжці від 18.02.1985 серії НОМЕР_2 про трудовий стаж з 08.02.1985 по 03.01.2003 належать ОСОБА_1 .

Листом від 10.02.2025 № 1409-409/Ф-02/8-2300/25 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило позивачу, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2024 у справі №705/5145/24 зобов`язано встановити юридичний факт, що записи здійснені в трудовій книжці від 18.02.1985 серії НОМЕР_2 про трудовий стаж з 08.02.1985 по 03.01.2003 належать ОСОБА_1 , однак зобов`язань щодо зарахування зазначеного періоду до трудового стажу на ГУ ПФУ в Черкаській області не покладено.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.12.2024 № 121 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на підставі не зарахування до страхового стажу період трудової діяльності згідно трудової книжки (серії НОМЕР_2 ) з 31.03.1986 по 03.01.2003 в зв`язку з відсутністю підстави прийняття на роботу.

У спірному рішенні № 121 зазначається, що страховий стаж ОСОБА_1 для визначення права на пенсію становить 26 роки 04 міс. 10 дн.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 18.02.1985 наявні записи: 08.02.1985 - прийнятий водієм автопарку, підстава - наказ №11-к від 11.02.1985, запис від 31.03.1986 - звільнений у зв`язку з ліквідацією виробничого відділення сільгосптехніки ремонтно-транспортне підприємство за п. 5 ст. 36 КЗПП УРСР, підстава - наказ №19-к від 28.03.1986, даний запис скріплений печаткою з відтиском: «Сільгосптехніка Ладижинське виробниче відділення»; запис від 31.03.1986 - Ладижинське ремонтно-транспортне підприємство. Зарахований на посаду водія по переводу за п. 5 ст. 36 КЗпП з ліквідованого Ладижинського виробничого.

Відповідач стверджує, що відсутність запису щодо зазначення підстави про прийняття позивача на роботу є підставою для відмови у зарахуванні цього стажу для призначення пенсії за віком.

Відповідно до листа Уманської районної Державної адміністрації Черкаської області від 22.02.2024 № 04-05/70 на заяву ОСОБА_1 : «На виконання постанови Центрального комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР відь14.11.1985 № 1114 «Про дальше удосконалення управління агропромисловиме комплексом», рішення Черкаської обласної Ради народних депутатів від 16.12.1985 згідно рішення виконавчого комітету Уманської районної Ради народних депутатів від 29.01.1986 №48 ліквідовано Уманську райсільгосптехніку, Бабанське відділення сільгосптехніки, Ладижинське, відділення сільгосптехніки та створено Ладижинське ремонтно-транспорте підприємство з 02.01.1986 року».

Відповідно до записів: від 01.08.1996 - Ладижинське ремонтно-транспортне підприємство з 1 серпня 1996 р. перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Ладижинське ремонтно-транспортне підприємство», підстава - наказ № 1 від 01.08.1996; від 03.01.2003 - звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, підстава - наказ №20-к від 03.01.2003.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком ГУ ПФУ в Кіровоградській області не враховано трудовий стаж за період роботи в Ладижинському ремонтно-транспортному підприємстві із 31.03.1986 по 03.01.2003 у «зв`язку з відсутністю підстави прийняття на роботу».

Позивач вважає відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті розгляду цієї справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідності до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени й сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до статті 5 Закону №1058-IV винятково цим Законом визначається. зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 05.05.1990 № 1480-I (далі - Закон №1480-I), який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХII), що набрав чинності 01.01.1992, в редакції Закону від 11.02.1998, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Порядок № 58), якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на пілставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку № 58 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів У ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служи, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №58 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу правонаступників, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверди стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомо про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціальн трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Працівник не може відповідати за ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністраці бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки, зокрема, у разі недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 42 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.02.1985 вбачається, що ОСОБА_1 з 08.02.1985 до 31.03.1986 працював водієм в Ладижинському виробничому відділенні Уманської райсільгосптехніки, що фактично було реорганізоване в Ладижинське ремонтно-транспортне підприємство, на підставі чого позивач, 31.03.1986 був переведений у новостворене Ладижинське ремонтно-транспортне підприємство.

Про факт переведення на іншу роботу, відповідно до п. 5 статті 36 КпП УРСР містяться свідмітки у пунктах 2 і 3 трудової книжки.

Відповідно до п. 5 статті 36 КПП УРСР (в редакції станом на 31.03.1986, підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу або перехід на виборну посаду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 31.03.1986 по 03.01.2003, тому до страхового стажу для призначення пенсії за віком має бути зараховано вказаний період.

За встановлених обставин рішення від 27.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком визнається судом протиправним і таким, що належить скасуванню, а вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу зарахувати відповідний період роботи до страхового стажу позивача належать до задоволення.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, приймаючи спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, неправильно застосував норми чинного законодавства та не врахував усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачці пенсії за віком вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Вурховний Суд у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 зазначив, що дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію (пункт 28).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 968,96 грн стягуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивачки внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав.

Крім того, у даному випадку розмір компенсації судових витрат необхідно визначати виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.

Останній день строку вирішення спору припадає на 23.05.2025, однак враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025 включно, рішення суду прийнято на наступний за вказаною датою робочий день 02.06.2025 на підставі ч. 6 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України згідно вимог якої, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.12.2024 №21 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період його роботи з 31.03.1986 по 03.01.2003 в Ладижинському ремонтно-транспортному підприємстві згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.02.1985 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2024 про призначення пенсії за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 грн (девятсот шістдесят вісім) 96 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду складене 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО