Справа № 460/3068/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Рівне №460/3068/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Юхименко Т.В., третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС в Івано-Франківській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.11.2024 №0705-22 на загальну суму 923413,32 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2025 позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою суду від 05.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №460/11427/24; вирішено розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.04.2025 о 09:30 год.

У підготовчому засіданні 03.04.2025, розглянувши клопотання відповідача від 24.03.2025 про залучення співвідповідача та заперечення позивача від 31.03.2025, протокольною ухвалою залучено у справу Головне управління ДПС в Івано-Франківській області як 3-ю особу без самостійних вимог на стороні відповідача. Підготовче засідання у справі відкладено до 24.04.2025 на 09:00 год.

Ухвалою суду від 22.04.2025 задоволено клопотання від 21.04.2025 про проведення судових засідань у справі за участі адвоката Лемішка І.П. в режимі відеоконференції.

24.04.2025 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 05.05.2025 на 09:30 год.

05.05.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.05.2025 о 14:00 год.

У судовому засіданні 22.05.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За змістом позовної заяви та відповіді на відзив, вимоги ФОП ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазинну, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , за результатом якої складено Акт фактичної перевірки від 27.09.2024 №17167/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , який став підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на суму 923413,32 грн. По-перше, позивач вказує про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки. По суті визначених в Акті перевірки порушень, наголошує, що під час перевірки податковим інспекторам в приміщені магазину надано документи, які підтверджують походження товару: копія Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК, копія Акта приймання-передачі від 02.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК, копія Акта приймання-передачі від 04.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК, копія Акта приймання-передачі від 18.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК та копію форми ведення обліку товарних запасів. Вказані документи зазначені в пункті 4.5. Акту перевірки. Тобто, висновки про те, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області не надано документів, які підтверджують облік і походження товару не відповідають дійсності та спростовані самим же Актом перевірки. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2024 №0705-22 на суму 923413,32 грн за порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є незаконним та підлягає скасуванню. За наведеного, просить позов задовольнити повністю.

За змістом відзиву на позовну заяву та поясненнями представника у судовому засіданні, відповідач проти задоволення позову заперечує. По-перше наголошує, що фактичну перевірку проведено у межах і спосіб передбачений чинним законодавством України, оскільки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу від 18.09.2024 №2783-п, направлень №5236 від 18.09.2024, №5237 від 18.09.2024 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено Акт від 30.09.2024 №17167/09/17/РРО/ НОМЕР_1 . Встановлено порушення, зокрема пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку». Вказує, що Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК містить посилання, що конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, а також інші умови та вказівки комітента наведено у актах приймання-передачі до цього договору (пункт 1.2. Договору). Так, відповідно до актів приймання-передачі товарів до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК, комітент передав комісіонеру товари згідно з переліком на загальну суму 923413,32 грн. Однак, Договором комісії та Актами приймання-передачі товарів не може підтверджуватися належний облік товарних запасів за місцем їх реалізації, оскільки в Договорі комісії не конкретизований асортимент товарів. Позивачем під час перевірки також надавалася Форма ведення обліку товарних запасів за вересень 2024 року. Така форма обліку містить інформацію щодо надходження товарів згідно актів на загальну суму 905408,32 та не містить інформацію про його вибуття. Окрім того, вбачається розбіжність інформації щодо суми товарів, переданих згідно акту. Таким чином вказаною Формою обліку не підтверджено належний облік товарів, що знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті) станом на 18.09.2024. Представник повідомила, що окремого акту зняття залишків не складалось. Також, під час проведення фактичної перевірки ні позивачем, ні особами, що здійснювали реалізацію товарів, не було надано податковому органу доказів ведення позивачем обліку товарів, які знаходилися на реалізації саме на суму 923418,32 грн. Ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. Таким чином, під час проведення фактичної перевірки позивачем не було надано податковому органу доказів ведення позивачем обліку товарів, які знаходилися на реалізації, у зв`язку з цим контролюючий орган не мав можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено з дотриманням норм чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, правом на подання пояснень не скористалась.

Дослідженими по справі письмовими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 25.10.2019 зареєстрований як фізична особа-підприємець (номер запису: 0041714). Видами господарської діяльності за КВЕД є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу від 18.09.2024 №2783-п «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 18.09.2024 №5236 та №5237, на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), з метою здійснення контролю за дотриманням здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених фіксованих цін, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин, було проведено фактичну перевірку господарського об`єкту магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з 18 вересня 2024 року, тривалістю 10 діб.

За результатами проведеної перевірки складено Акт фактичної перевірки №17167/09/17/ РРО/ від 30.09.2024 (дата реєстрації) (далі - Акт перевірки).

Початок перевірки: 18.09.2024 о 15 год 42 хв.

В ході перевірки проведено контрольну розрахункову операцію із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій при продажу товару мобільний телефон «IPhone 11 128gb blask used» по ціні 12151,00 грн (п.п.2.2.12 п.2.2. Акту перевірки).

Сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з врахуванням проведеної розрахункової операції становить 12151,00 грн (п.п.2.2.19 п.2.2. Акту перевірки).

Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки (п.п.2.2.20 п.2.2. Акту перевірки): встановлено порушення, зокрема: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів у встановленому порядку. Документи щодо походження товару до перевірки не надані. До перевірки надано договір комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 та акти приймання товару до договору комісії від 02.09.2024. Крім того, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 реалізував товар, який належить до технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, такий товар і зазначений в переліку акту приймання-передачі товарів до договору комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, а саме мобільний телефон IPhone 13 128 Green new на суму 24399 грн. Документи щодо походження вищезазначеного мобільного телефону та товарів, які є в переліку актів приймання передачі до перевірки не надано. Вартість товарів, не облікованих у встановленому порядку за встановленою формою становить згідно актів приймання передачі товарів на суму 923413,32 грн.».

В ході перевірки сформовано вимогу від 18.09.2024 про надання документів: реєстраційного посвідчення реєстратора розрахункових операцій; довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій; книги обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій; форми ведення обліку товарних запасів; накладних на товар, що знаходиться в реалізації; трудових договорів з працівниками, документів, що засвідчують осіб; документів щодо наявних основних засобів (власних або орендованих (договори оренди); договір з установою банку про встановлення банківського терміналу.

Відповідно до висновку Акту перевірки, встановлено порушення, зокрема пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та наказу МФУ №496 від 03.09.2021 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку».

Додатками до акту перевірки є: акти приймання-передачі товарів, форма ведення обліку товарних запасів, договір комісії, договір суборенди, договори про співпрацю, повідомлення про прийняття працівника, фіскальний чек, Х-звіт ПРРО, акт відмови від підпису акту перевірки (п.4.5. Акту перевірки).

Акт зняття залишків товарів, які фактично знаходилися в реалізації на момент проведення перевірки не складався, що підтверджується поясненнями представника у судовому засіданні.

Закінчення перевірки: 27.09.2024 о 14 год 30 хв.

Після ознайомлення зі змістом Акту фактичної перевірки продавець ОСОБА_2 від підпису та отримання другого примірника акту перевірки відмовився. Інспекторами складено належний акт відмови від підписання та отримання Акту фактичної перевірки.

04.11.2024 представником позивача подано заперечення на Акт фактичної перевірки №17167/09/17/ РРО/ НОМЕР_1 від 30.09.2024.

За результатами розгляду матеріалів Акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області (за основним місцем обліку платника податків) прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.11.2024 №0705-22, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 923413,32 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погоджуючись з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 статті 75 цього Кодексу).

За змістом п.80.1, 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2).

Відповідно до п.80.4, 80.5 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з п.80.7, 80.9, 80.10 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб (п.82.3. статті 82 цього Кодексу).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За змістом п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки (абзаци другий-третій пункту 81.1 цієї статті).

Відповідно до абз.5, 6 п.81.1 ст.81 ПК України непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з абз.7, 8 п.81.1 ст.81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 (справа №420/9909/23, адміністративне провадження № К/990/67/24) виснував: «Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення.

Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним».

В матеріалах справи наявна доповідна записка ГУ ДПС в Івано-Франківській області №231/09-19-07-06-26 від 05.08.2024 щодо проведення фактичних перевірок з обгрунтуванням суті питання на підставі листів ДПС України, зокрема господарського об`єкту магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, наказ від 18.09.2024 №2783-п «Про проведення фактичної перевірки» та направлення на проведення перевірки від 18.09.2024 №5236, від 18.09.2024 №5237 про проведення перевірки господарського об`єкту магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: Івано-Франківська область, м.Коломия, вул.Чорновола, буд. 30а, оформлені у відповідності з вимогами, встановленими вищенаведеними нормами податкового законодавства.

При цьому, посилання в наказі від 18.09.2024 №2783-п «Про проведення фактичної перевірки» на підпункти 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, що не може свідчити про відсутність підстав для проведення перевірки та протиправність такого рішення.

Пункт 85.2. ст.85 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.86.5. ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що процедурних порушень при проведенні фактичної перевірки не допущено.

Надаючи правову оцінку змісту порушень, визначених у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон №265/95-ВР).

Згідно зі статтею 15 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);

За змістом статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі - Порядок №496) визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Нормами пункту 2 розділу ІІ Порядку №496 визначено, що цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару; товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 передбачає, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Порядку №496 не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до п.85.2. ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

За змістом п.85.6, 85.7 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Відповідно до п.85.8, 85.9 ст.85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена статтею 121 ПК України у вигляді штрафу.

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення порядку ведення позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 923413,32 грн.

До такого висновку контролюючий орган дійшов з урахуванням таких фактів, встановлених в ході перевірки (п.п.2.2.20 п.2.2. Акту перевірки): «Документи щодо походження товару до перевірки не надані. До перевірки надано договір комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024 та акти приймання товару до договору комісії від 02.09.2024. Крім того, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 реалізував товар, який належить до технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, такий товар і зазначений в переліку акту приймання-передачі товарів до договору комісії №КВ-02-09-24-ДК від 02.09.2024, а саме мобільний телефон НОМЕР_2 Green new на суму 24399 грн. Документи щодо походження вищезазначеного мобільного телефону та товарів, які є в переліку актів приймання передачі до перевірки не надано. Вартість товарів, не облікованих у встановленому порядку за встановленою формою становить згідно актів приймання передачі товарів на суму 923413,32 грн.».

При цьому, жодних зауважень щодо змісту та форми цих документів контролюючий орган в Акті перевірки не зазначив. Будь-яких застережень стосовно правильності заповнення позивачем форми ведення обліку товарних запасів в Акті перевірки податковий орган не навів.

З матеріалів справи слідує та зазначено в Акті перевірки, що платник податків надав під час фактичної перевірки контролюючому органу: Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК, акти приймання-передачі товарів, форму ведення обліку товарних запасів.

Водночас, за змістом Акту перевірки, не заперечується, що відповідно до актів приймання-передачі товарів до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24 ДК, комітент передав комісіонеру товари згідно з переліком на загальну суму 923413,32 грн.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 (Комітент) та ФОП ОСОБА_1 (Комісіонер) укладений Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (далі - Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК).

Так, відповідноо до пунктів 1.1-1.3 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК, Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок Комітента договори щодо продажу товарів, передбачених Договором. Конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено в Актах приймання-передачі товарів до цього Договору. Виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно укладає договір купівлі-продажу з третьою особою (Покупець).

Пунктом 4.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК передбачено, що передання Товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі товарів на умовах: місце передання: АДРЕСА_1 . Порядок транспортування Продукції, що передається Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору, до місця передання визначається Комітентом.

Товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю (пункт 8.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК).

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За правилами статті 1018 Цивільного кодексу України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Судом встановлено, що надана під час перевірки форма ведення обліку товарних запасів містить інформацію щодо надходження товарів згідно з актом приймання-передачі від 02.09.2024 на суму 802028,00 грн та згідно з актом приймання-передачі від 04.09.2024 на суму 103380,32 грн, тобто на загальну суму 905408,32.

Так, у Акті приймання-передачі від 02.09.2024 до Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК зазначено про те, що разом згідно з переліком 876 товарів на загальну суму 820033,00 грн. У Акті приймання-передачі від 04.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК зазначено про те, що разом згідно з переліком 63 товарів на загальну суму 103380,32 грн.

Суд звертає увагу, що згідно з Актом приймання-передачі від 02.09.2024, усього передано за цим Актом 841 одиниць товарів на суму 802028,00 грн (а не 876 одиниць 820033,00 грн), що і відображено позивачем у формі ведення обліку товарних запасів.

Відтак, є безпідставними доводи відповідача про те, що форма ведення обліку товарних запасів містить розбіжності щодо суми товарів, переданих відповідно до актів.

Отже, під час перевірки контролюючому органу було надано документи, які підтверджують походження товару, а саме: копію Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; копію Акта приймання-передачі від 02.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК на суму 802028,00 грн; копію Акта приймання-передачі від 04.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК на суму 103380,32 грн, що і відображено у формі ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 (вересень 2024 року), яка надавалась під час проведення перевірки.

Також матеріали справи містять копію Акту приймання-передачі від 18.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК на суму 139352,20 грн, що в подальшому також відображено у формі ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 (вересень 2024 року).

З урахуванням наведеного суд зазначає, що надані позивачем контролюючому органу під час фактичної перевірки документи, у розумінні приписів Порядку №496, є належними документами, які підтверджують облік товарів за місцем їх реалізації.

Як встановлено судом, в ході перевірки було сформовано вимогу від 18.09.2024 про надання документів (реєстраційного посвідчення реєстратора розрахункових операцій; довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій; книги обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій; форми ведення обліку товарних запасів; накладних на товар, що знаходиться в реалізації; трудових договорів з працівниками, документів, що засвідчують осіб; документів щодо наявних основних засобів (власних або орендованих (договори оренди); договір з установою банку про встановлення банківського терміналу).

Однак, податковий орган, не приймаючи до уваги вищенаведені надані позивачем документи та стверджуючи про неподання та відсутність первинних документів щодо отримання (надходження/походження) товару, не вказав у такій вимозі, які ж саме конкретні первинні документи позивачу належало надати.

При цьому, слід врахувати, що інші первинні документи (видаткові накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи), не могли бути надані позивачем контролюючому органу, оскільки як слідує зі змісту Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (пункт 8.1): товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю.

Окремо слід зауважити на тому, що як підтверджено представником відповідача у судовому засіданні, опису залишків товарних запасів під час здійснення перевірки здійснено не було.

Суд наголошує, що відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР, фінансова санкція при порушенні суб`єктом пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, застосовується саме у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації (але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Наведене правове регулювання вказує про те, що під час проведення фактичної перевірки контролюючому органу слід встановити, які саме товари не обліковані ФОП у встановленому порядку та їх конкретну вартість, шляхом здійснення опису залишків товарів, які фактично знаходяться в реалізації на момент проведення перевірки, зокрема складанням акту таких залишків.

Однак, під час проведення фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області таких дій здійснено не було.

Решту доводів суд не оцінює, оскільки такі не покладені в основу винесення спірного податкового повідомлення-рішення на підставі Акту перевірки.

Суд зазначає, що посилання учасників справи на відповідні обставини та висновки в заявах по суті справи не можуть доповнювати (розширювати) зміст Акта перевірки, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення. Оцінка оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню повинна надаватися судом по суті встановлених під час проведення перевірки порушень.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що факт порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не доведений контролюючим органом, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності у порядку статті 20 Закону №265/95-ВР.

Отже, податковове повідомлення-рішення від 11.11.2024 №0705-22, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 923413,32 грн, не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, а тому таке рішення контролюючого органу є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 9234,13 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №0705-22 від 11.11.2024 на загальну суму 923413,32 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 9234,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області Адреса: м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, .

Повний текст рішення складений 30 травня 2025 року

Суддя Н.В. Друзенко