Справа № 240/22817/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

щодо залишення позовної заяви без розгляду

02 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/22817/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , у якій (з урахуванням уточнення на виконання ухвали суду від 25 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху) позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення та рапорта солдата Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року про його звільнення з військової служби в запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок та військову службу" (надалі Закон № 2232-XII);

- визнати протиправною відмову командира Військової частин НОМЕР_2 у звільненні з військової служби в запас солдата Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 звільнити з військової служби в запас солдата Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 10 листопада 2024 року на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII.

Позовні вимоги мотивовані відмовою у задоволенні рапорта позивача щодо звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю позивача, як особи з інвалідністю ІІ групи.

Військова частина НОМЕР_1 , не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, у відзиві на позовну заяву, з-поміж іншого, з посиланням на норму частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) зазначає про те, що для звернення до суду у справах щодо публічної служби передбачено місячний строк. Натомість неотримання позивачем, як він стверджує, відповіді на рапорт від 12 липня 2024 року зумовлює початок перебігу з 12 серпня 2024 року місячного строку звернення, проте з позовом до суду позивач звернувся 09 листопада 2024 року. Навіть після отримання відповіді на скаргу до командирів Військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , - 22 серпня 2024 року, відтоді починається перебіг місячного строку, що також доводить подання позовної заяви 09 листопада 2024 року з пропуском процесуального строку звернення до суду у цій справі. При цьому звернення зі скаргами та отримання відповіді 16 жовтня 2024 року, на переконання відповідача, є діями позивача поза межами процесуального строку звернення до суду із заявленими вимогами та не впливають на обізнаність позивача щодо порушеного, як заявляє позивач у позові, права, за захистом якого він звернувся до суду.

На противагу наведеним доводам позивач наполягає на тому, що саме з отриманням відповіді командира Військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2024 року № 18217 про відмову у задоволенні вимог про звільнення з військової служби у запас на підставі рапорта від 18 вересня 2024 року, поданого позивачем разом із скаргою командирам Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 та щодо звільнення зі служби за яким заявлено вимоги за змістом уточненого позову, позивач дізнався про порушення його права на звільнення з військової служби, а відтак місячний строк звернення з цим позовом наразі дотримано.

У письмових запереченнях проти доводів позивача Військова частина НОМЕР_1 стверджує про те, що позивач звернувся поштовим зв`язком зі скаргою та вимогою звільнити його з військової служби у запас до командирів Військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 18 вересня 2024 року, на що отримав відповідь командира Військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2024 року за реєстраційним № 18217 вже після отримання ним відповіді від 22 серпня 2024 року за реєстраційним № 117/38Г-7448, й саме з цієї відповіді позивач був обізнаний про відмову у звільненні з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII. Оскільки норми статті 122 КАС України відлік строку звернення до суду пов`язують саме з обізнаністю щодо порушеного права, натомість дії позивача щодо звернення зі скаргою від 18 вересня 2024 року вчинено після отримання відповіді від 22 серпня 2024 року за реєстраційним № 117/38Г-7448, що не спростовує, як вважає відповідач, звернення до суду з цим позовом поза межами встановленого процесуального строку.

За наведеного просить залишити позовну заяву без розгляду з підстав пропуску процесуального строку звернення до суду відповідно до положень статті 123 КАС України.

Вирішуючи заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду суд виходить з того, що за змістом статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, та є різновидом публічної служби за визначенням пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 2-а-3097/2007.

У цій справі предметом спору є відмова командира Військової частини НОМЕР_2 у звільненні з військової служби в запас солдата ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII та бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду звернення та рапорта позивача від 18 вересня 2024 року про його звільнення з військової служби в запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, що уточнено позивачем на виконання ухвали суду від 25 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху.

Вирішуючи питання прийняття позовної заяви до розгляду та з`ясовуючи дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду із заявленими вимогами, суд виходив з того, що про результат розгляду звернення від 18 вересня 2024 року зі скаргою щодо розгляду його рапорта про звільнення з військової служби та відмову у звільненні з військової служби підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII за результатом поданого звернення та доданого рапорта від 18 вересня 2024 року позивач дізнався з листа Військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2024 року № 18217.

А відтак поданням позову 09 листопада 2024 року (здано на пошту), позивач звернувся до суду у межах встановленого місячного строку звернення до суду у такій категорії спорів.

Суд не знаходить цей висновок передчасним й при цьому враховує, що неотримання письмової відповіді на рапорт від 12 липня 2024 року, як стверджує позивач, зумовило його звернення зі скаргами до командира Військової частини НОМЕР_1 , натомість відповідачами не представлено суду жодних доказів фактичного вручення позивачу, на противагу його доводам щодо ненадання жодної відповіді, письмової відповіді щодо розгляду рапорта позивача від 12 липня 2024 року.

Враховуючи те, що доказами в матеріалах справи підтверджується, що позивач вживав заходів щодо звільнення з військової служби поданням рапортів від 12 липня 2024 року та від 18 вересня 2024 року, а також звернень щодо належного їх розгляду, суд доходить переконання, що про порушення свого права щодо звільнення з військової служби внаслідок відмови командира Військової частини НОМЕР_2 звільнити позивача та бездіяльності командира Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду звернення та рапорта солдата Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року про його звільнення з військової служби в запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої та абзацу 12 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, що становить предмет розгляду за змістом заявленого позову, позивач достеменно дізнався з листа Військової частини НОМЕР_2 від 16 жовтня 2024 року № 18217, а тому відсутні підстави вважати пропущеним строк звернення до суду з позовом у цій справі.

Отже, клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду суд визнає необґрунтованим, яке, відповідно, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 240, 243, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 240/22817/24 без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 02 червня 2025 року.

Суддя О.Г. Приходько