Справа № 580/13023/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/13023/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання права та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Виконавчий комітет Руськополянської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 адвокат Ракоїд Людмила Вячеславівна звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить (редакція від 14.01.2025):

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Міністерства внутрішніх справ України щодо не виключення квартири, за адресою: АДРЕСА_1 із числа службових для забезпечення постійним житлом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов?язати відповідачів: Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Міністерство внутрішніх справ України клопотати перед виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради про виключення квартири за адресою АДРЕСА_1 із числа службових для забезпечення постійним житлом сім?ї ОСОБА_1 шляхом її подальшої приватизації.

В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_1 було видано ордер №077495 на Квартиру АДРЕСА_2 . Дана квартира є єдиними місцем проживання позивача та його родини з 2010 року, іншого житла у нього та членів сім`ї немає. Дана квартира була надана позивачу як працівнику поліції. Згідно довідки виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №213 за адресою по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 з родиною: дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 (копія додається). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за державою в особі Національної поліції України, а право оперативного управління закріплено за Головним управлінням Національної поліції України в Черкаській області. З урахуванням вищевказаної обставини, Позивач через свого представника звернувся до Міністерства внутрішніх справ України та до ГУНП в Черкаській області із заявами щодо виключення вказаної квартири із числа службових квартир, з метою її подальшої приватизації, на що отримав відмови, в зв`язку з тим, що у вищевказаних органів відсутні правові підстави для прийняття управлінських рішень щодо спірної квартири, що і спонукало звернутись з відповідним позовом до суду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Представник Міністерства внутрішніх справ України надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив в задоволенні позову відмовити, оскільки в позовних вимогах Позивачем взагалі не було обґрунтовано, які його права та інтереси були порушені з боку МВС, а також не зазначено, яким чином обраний ним спосіб захисту реально відносить його наявне суб`єктивне право.

Представник Національної поліції України надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив в задоволенні позову відмовити. Додатково наголосив, що вирішення питання про виключення квартири з числа службових належить не Позивачу чи іншим особам, які отримали службове приміщення і проживають у ньому, а уповноваженому органу, яким у даному випадку є Національна поліція України, яка відповідно до повноважень наданих їй законом здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла. Виключення спірної квартири з числа службових можливе лише за клопотанням НПУ, як органу у сфері управління якого перебуває вказана службова квартира, водночас враховуючи норми пункту 6 Положення 37 а також те, що направлення такого клопотання є правом а не обов`язком НПУ, підстав для направлення такого клопотання про виключення спірної квартири із числа службових НПУ не вбачає, оскільки Позивач з проханням про виключення квартири з числа службових безпосередньо до НПУ не звертався та потреба у використанні спірної квартири у якості службової не відпала.

Представник ГУНП в Черкаській області надав відзив на позовну заяву, в якому також заперечив проти задоволення позовних в повному обсязі та просив в задоволенні позову відмовити, оскільки до повноважень останнього належить лише право оперативного управління вказаним майном, а не його розпорядженням, в зв`язку з чим вимоги Позивача до Управління є абсолютно безпідставними та необґрунтованими.

Від Виконавчого комітету Руськополянської сільської ради відзиву на позовну заяву не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 15 січня 2010 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження КМУ від 13.01.2010 №47 було видано ордер № 077485 серія А на право зайняття житлового приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

08.01.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Міністерства внутрішніх справ України із адвокатським запитом про надання інформації щодо квартири АДРЕСА_2 .

Листом Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2024 № 65/25-2024 Позивача поінформовано, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві державної власності за Національною поліцією України (право оперативного управління за Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області) та ордер на вказану квартиру у них відсутній.

15.03.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Руськополянської сільської ради із адвокатським запитом про надання інформації щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 18.03.2024 № 676/02-09 Руьскополянська сільська рада повідомила Позивача, що прийняття рішення щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , не належить до повноважень Виконавчого комітету Руськопоплянської сільської ради.

01.04.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із адвокатським запитом про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 .

Листом від 08.04.2024 № 66/05/31-2024 Головне управління Національної поліції в Черкаській області проінформувало Позивача, що правові підстави для розгляду питання виключення квартири АДРЕСА_2 із числа службових Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області у Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області відсутні.

17.04.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Міністерства внутрішніх справ України із адвокатським запитом про виключення квартири АДРЕСА_2 , із числа службового житла для здійснення приватизації.

Листом Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2024 № 848/25-2024 Позивача повідомлено, що у Міністерства внутрішніх справ України відсутні правові підстави для прийняття управлінських рішень щодо вказаної квартири, у тому числі і щодо її виключення з числа службових житлових приміщень.

Крім цього, відповідно до резолюції заступника Голови Національної поліції України розгляд адвокатського запиту від 17.04.2024 з подальшим інформуванням Міністерства внутрішніх справ України доручено Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області.

24.04.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Руськополянської сільської ради із адвокатським запитом про виключення квартири АДРЕСА_2 , із числа службового житла для здійснення її приватизації.

Листом Руськополянської сільської ради від 29.04.2024 № 1036/02-17 Позивача поінформовано, що прийняття рішень щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 не належить до повноважень Виконавчого комітету Руськополянської сільської ради.

02.10.2024 представник ОСОБА_1 звернулась до Міністерства внутрішніх справ України із адвокатським запитом про виключення квартири АДРЕСА_2 , із числа службового житла для здійснення її приватизації.

Листом Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України від 09.10.2024 № 1959/25-2024 Позивача повідомлено, що у Міністерства внутрішніх справ України відсутні правові підставі для прийняття управлінських рішень щодо вказаної квартири, у тому числі і щодо її виключення з числа службових жилих приміщень та запропоновано звернутися до Національної поліції України, як уповноваженого органу управління зазначеним майном.

Не погодившись з відмовою та вважаючи, що у спірних правовідносинах існують правові підстави для виключення вказаної Квартири із числа службових та її приватизації, Позивач звернувся до суду за цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовими актами, які визначають правовий статус службового житла є Житловий кодекс України (далі ЖК України) та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 (далі Положення № 37).

Частиною першою статті 58 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього (частина перша статті 118 ЖК України).

Відповідно до частини другої статті 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (стаття 122 ЖК України).

Згідно з пунктом 2 Положення № 37 службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ним обслуговується (їх робочого місця).

Пунктом 3 Положення № 37 визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємство, установи, організації.

Відповідно до пункту 6 Положення № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому поряду воно виключене з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Зі змісту вказаних положень виходить, що вирішення питання про виключення житлового приміщення із числа службових можливо лише за наявності клопотання адміністрації підприємства, у сфері управління якого перебуває вказане житлове приміщення як службове.

Відповідно до інформації наданої листом Департаменту управління майном НПУ (далі ДУМ НПУ) від 30.10.2024 №96824-2024 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у сфері управління Національної поліції України та закріплена на праві оперативного управління за ГУНП в Черкаській області (лист ДУМ НПУ додається до відзиву).

Разом з цим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності Державі в особі Національної поліції України та на праві оперативного управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області (витяг додається до відзиву).

Відповідно до п. п. 58, 59 пункту 4 Положення Про Національну поліцію, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 року №877, Національна поліція України відповідно до покладених на неї завдань виконує в межах повноважень, передбачених законом, функції управління об`єктами державної власності, що належить до сфери її управління.

Разом з цим, відповідно до наказу НПУ від 15.09.2016 №854 «Про питання фонду службового житла в системі Національної поліції України» (зі змінами внесеними наказом НПУ від 21.11.2017 № 1201) прийнятими відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення», Положення про Національну поліцію, а також з метою впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними в Національній поліції України. Вказаними наказами встановлено, що виключення жилих приміщень державної власності, що належить до сфери управління Національної поліції з числа службових, здійснювати з дотриманням порядку, установленого законодавством України, за погодженням з Головою Національної поліції України або із заступником Голови Національної поліції України відповідно до розподілу функціональних обов`язків (накази додаються до відзиву).

Виходячи з системного аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вирішення питання про виключення квартири з числа службових належить уповноваженому органу, яким у даному випадку є Національна поліція України, яка відповідно до повноважень наданих їй законом здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла.

Так у відзиві на позовну заяву представником Національної поліції України зазначено, що виключення спірної квартири з числа службових можливе лише за клопотанням НПУ, як органу у сфері управління якого перебуває вказана службова квартира, водночас враховуючи норми пункту 6 Положення 37 а також те, що направлення такого клопотання є правом а не обов`язком НПУ, підстав для направлення такого клопотання про виключення спірної квартири із числа службових НПУ не вбачає, оскільки Позивач з проханням про виключення квартири з числа службових безпосередньо до НПУ не звертався.

Вказане твердження суд сприймає критично, та зазначає, що у відповіді ГУНП в Черкаській області № 43058-2024 від 11.10.2024 року на адвокатський запит представника Позивача значиться, що «ГУНП в Черкаській області за резолюцією заступника Голови Національної полії України полковника поліції Геннадія Федорюка від 18.04.2024 № 973аз-2024 отримано на розгляд адвокатський запит ОСОБА_4 від 17.04.2024 року щодо виключення квартири АДРЕСА_2 із числа службового житла».

Вказане дає підстави для висновку, що Національна поліція України, як уповноважений орган у сфері управління якого перебуває вказане житлове приміщення, як службове володіла інформацією щодо наявності відповідного звернення представника Позивача про виключення спірної квартири із числа службового житла, натомість самостійно не прийняла відповідного клопотання про виключення такого житлового приміщення із числа службового або ж рішення про відмову у прийнятті такого клопотання, чим допустила протиправну бездіяльність.

Додатково слід зазначити, що Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає приватизацію квартир Державного житлового фонду, до якого належать також квартири житлового фонду, що знаходяться у повному господарському відданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій.

Позивач та члени його сім`ї до цих пір не скористалися правом на приватизацію, права власності на житло не мають, постійно на протязі тривалого часу проживають в зазначеному житлі, а відтак мають право на приватизацію житла в зв`язку з постійним проживанням у спірній квартирі. Позивач проживає в даній квартирі з сім`єю з 2010 року і по даний час, оплачуючи всі житлово-комунальні послуги.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Статтею 48 Житлового кодексу України визначено, що громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих умовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства (ч.3).

Частиною 1 статті 4 Закону України від 18.01.2018 № 2269 -VII «Про приватизацію державного і комунального майна» (далі - Закон України № 2269 - VII) до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України № 2269 - VII приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: приватизації не підлягають майнові комплекси підрозділів пожежної охорони (пожежні депо, пости, адміністративні приміщення), транспортні засоби спеціального призначення, що забезпечують виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією пожеж, наслідків стихійного лиха.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2022 року справа № 643/15613/19 зроблено висновок, що особа, яка бажає приватизувати службове житло, повинна звернутися до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другоюстатті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При обранні належного способу захисту порушених прав позивача, суд враховує, що він повинен забезпечувати максимальне відновлення порушених прав.

Беручи до уваги, що Позивач на протязі тривалого проміжку часу (з 2010 року) разом із своєю родиною проживає у спірній квартирі та оплачує всі житлово-комунальні послуги, а отже з урахуванням приписів ст.48 Житлового кодексу України має право на її приватизацію, враховуючи, що Національна поліція України, як уповноважений орган у сфері управління якого перебуває вказане житлове приміщення, в даному випадку, не довела необхідність залишення такої квартири в статусі службової, а також самостійно не прийняла відповідного клопотання про виключення такого житлового приміщення із числа службового або ж рішення про відмову у прийнятті такого клопотання (достеменно знаючи про наявність вказаної ситуації), то суд дійшов висновку, що для ефективного захисту та відновлення прав та інтересів Позивача слід вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання Національної поліції України самостійно розглянути звернення представника Позивача щодо виключення квартири АДРЕСА_2 із числа службового житла та прийняти за наслідками розгляду відповідне клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Рішення складене, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не розгляду звернення представника Позивача щодо виключення квартири АДРЕСА_2 із числа службового житла.

Зобов`язати Національну поліцію України, як уповноважений орган у сфері управління якого перебуває квартира АДРЕСА_2 розглянути звернення представника Позивача щодо виключення вказаної квартири із числа службового житла та прийняти за наслідками розгляду відповідне клопотання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО