Справа № 420/39862/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у кратному розмірі (один місяць служби за три місяці) періоди з 18.06.2016 р. по 16.08.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р., з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р. , з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р., протягом яких він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач 01.04.2024 р. звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності, дана заява двічі розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькі області, рішенням якого від 03.05.2024 р № 32 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, відповідачем протиправно не зараховано періоди з 18.06.2016 р. по 16.06.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р., з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р. , з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р., протягом яких він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у кратному розмірі (один місяць служби за три місяці). Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує його право на соціальне забезпечення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 27.12.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

17.01.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що за результатами наданих позивачем документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визначено страховий стаж позивача з урахуванням кратності - 24 роки 1 місяць 23 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1987 р. по 31.10.1988 р., оскільки наявна розбіжність між датою прийняття на роботою та датою наказу (20.01.1988 р.); період проходження військової служби з 06.05.2015 р. по 31.05.2016 р., оскільки відсутня довідка про незараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески. З огляду на вказане, відсутні підстави для дострокового призначення пенсії за віком позивачу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.07.2021 р.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 13.02.2024 р. № 3726, виданої позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дійсно в період з 18.06.2016 р. по 16.08.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції

Згідно довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 13.02.2024 р. № 3725, виданої позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дійсно в період з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р. брав участь у здійсненні заходів в забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо районах та в період здійснення зазначених заходів.

Як вбачається із довідки про безпосередню участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації від 13.02.2024 р. № 3724, виданої позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дійсно в період з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Барвінкове Харківської області, село Верхня Самара Харківської області.

01.04.2024 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про дострокове призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, рішенням якого від 08.04.2025 р. № 32 позивачу відмовлено у достроковому призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Страховий стаж позивача з урахуванням кратності визначено 22 роки 7 місяців 16 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1987 р. по 07.05.1990 р., оскільки наявна розбіжність між датою прийняття на роботою та датою наказу (20.01.1988 р.); період проходження військової служби з 06.05.2015 р. по 31.05.2016 р., оскільки відсутня довідка про не зараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески.

Позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про дострокове призначення пенсії за віком з урахуванням додаткових документів на підтвердження його страхового стажу.

За принципом екстериторіальності дана заява повторно розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, рішенням його від 03.05.2024 р. № 32, прийнятого на заміну рішення від 08.04.2025 р. № 32, позивачу повторно відмовлено у достроковому призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Страховий стаж позивача з урахуванням кратності визначено 24 роки 1 місяць 23 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.01.1987 р. по 31.10.1988 р., оскільки наявна розбіжність між датою прийняття на роботою та датою наказу (20.01.1988 р.); період проходження військової служби з 06.05.2015 р. по 31.05.2016 р., оскільки відсутня довідка про не зараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески.

Згідно відомостей РС-право, відповідач, приймаючи рішення від 03.05.2024 р. № 32, до страхового стажу позивача зарахував періоди участі позивача в антитерористичній операції та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях та в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації, а саме: з 01.06.2016 р. по 13.12.2017 р., з 01.04.2018 р. по 23.03.2021 р.; з 29.04.2021 р. по 14.04.2022 р.; з 01.05.2022 р. по 31.07.2022 р.; з 23.08.2022 р. по 31.08.2022 р.; з 01.09.2022 р. по 31.10.2023 р.; з 01.11.2023 р. по 31.12.2023 р. в однократному розмірі.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст.22, 64 Конституції України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п.23 ч.1). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р. (далі, - Закон № 1058-IV).

Згідно ст.1 Закону № 1788-XII, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст.2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивач є військовослужбовцем та брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а саме: в період з 18.06.2016 р. по 16.08.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р. брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції; в період з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р. брав участь у здійсненні заходів в забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо районах та в період здійснення зазначених заходів; в період з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р., з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункті 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців 4 і 5 частини 1 статті 101 зазначеного Закону, а також абзацу 6 частини 1 статті 101 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно долучених до матеріалів справи документів, на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду з заявою про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, йому виповнилось 56 років.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 цієї правової норми також передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Положеннями абз.2 ч.1 ст.8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону № 1788-XII передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Аналіз приведених вище норм права дає підставою для висновку, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу та стажу роботи за спеціальністю, а час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується, зокрема, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

17.03.2014 р., тобто після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 "Про часткову мобілізацію", в Україні розпочав діяти особливий період, що тривав до введення воєнного стану в Україні.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

За змістом ст.1 Закону України від 06.12.1991 р. №1932-XII "Про оборону України" під бойовими діями слід розуміти форму застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Наказом Міністерства оборони України "Про затвердження положення про організацію роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей" від 14.08.2014 р. №530, відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення №530).

Відповідно до п.2.3 розділу 2 Положення №530 час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

У постановах Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 р. у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 р. у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 р. у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022 р. у справі № 185/6919/16-а, від 17.10.2022 р. у справі № 340/395/17, від 18.01.2023 р. у справі №1.380.2019.003739, від 21.03.2023 р. у справі № 160/6146/19 висловлена правова позиція у подібних правовідносинах, за змістом якої час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях в особливий період (участь в антитерористичній операції), підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії на умовах - один місяць служби за три місяці.

Здійснюючи перевірку доводів позивача щодо не зарахування відповідачем періоду військової служби позивача у кратному розмірі (за періоди з 18.06.2016 р. по 16.08.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р., з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р. , з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р.) судом враховано, що позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до довідок від 13.02.2024 р. № 3724, № 3725, № 3726, виданих позивачу Військовою частиною НОМЕР_2 , брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України.

З огляду на вказане, під час зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача, відповідач мав застосувати визначену законодавством кратність, а саме - один місяць служби за три місяці. Проте, як слідує зі змісту розрахунку стажу позивача, вказані періоди не зараховано ГУ ПФУ в Чернівецькій області із застосуванням вищевказаної кратності, обґрунтованих мотивів не зарахування вказаних періодів у пільговому обчисленні відповідачем не наведено.

Таким чином, відповідачем під час прийняття рішення від 03.05.2024 р. № 32, яким відмовлено позивачу в достроковому призначенні пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV, не враховано усі обставини, що мають значення для перерахунку даного виду пенсії позивачу, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в достроковому призначенні пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV.

Отже, рішення від 03.05.2024 р. № 32 є протиправними та таким, що підлягає скасуванню, а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління ПФУ в Чернівецькій області зарахувати із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу позивача військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а саме періоди з 18.06.2016 р. по 16.06.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р., з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р. , з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяву, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01.04.2024 р. про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зауважує, що права позивача підлягають захисту саме у вищенаведений спосіб, оскільки обрані представником позивача приписи ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не стосуються обставин даної справи.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, пл.Центральна, буд.3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, пл.Центральна, буд.3, ) від 03.05.2024 р. № 32 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) в достроковому призначенні пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, пл.Центральна, буд.3, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а саме періоди з 18.06.2016 р. по 16.08.2016 р., з 02.09.2016 р. по 12.04.2017 р., з 29.04.2017 р. по 18.06.2017 р., з 27.10.2017 р. по 13.12.2017 р., з 23.03.2018 р. по 30.04.2018 р., з 30.04.2018 р. по 27.06.2018 р., з 16.01.2019 р. по 20.06.2019 р., з 01.07.2019 р. по 12.09.2019 р., з 13.03.2020 р. по 02.08.2020 р., з 18.08.2020 р. по 21.11.2020 р., з 17.08.2022 р. по 16.09.2022 р. , з 17.09.2022 р. по 12.12.2022 р., з 23.02.2023 р. по 29.10.2023 р. та повторно розглянути заяву від 01.04.2024 р. про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко