Справа № 460/5063/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2025 року м. Рівне №460/5063/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.12.2023 №13 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 18.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 протиправно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має пільгу щодо зменшення пенсійного віку на відповідну кількість років.

Ухвалою суду від 16.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки страховий стаж позивача недостатній для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки загальний страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Відповідач-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзиви, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною радою (а.с.15).

18.12.2023 позивач звернулася до органу пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка за принципом випадковості (екстериторіальності) передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (а.с.67, 68).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.12.2023 №13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.23).

Вік заявника 54 роки 9 місяців 10 днів.

Загальний страховий стаж складає 16 років 10 місяців 08 днів.

За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії (а.с.22).

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абз.1 ст.55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

У спірних правовідносинах право ОСОБА_1 на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, тобто після досягнення 54 річного віку, не є спірним, що підтверджується змістом оскарженого рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Суд встановив, що пенсійного віку 54 роки позивач досягнула 08.03.2023.

За приписами ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

- з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

- з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

- з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

За приписами ч.2 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

- по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

- з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

- з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

- з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

- з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

- з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Відповідач-2 у спірному рішенні вказав, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 10 місяців 08 днів. Відтак, зазначеного страхового стажу недостатньо для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Суд звертає увагу на те, що за приписами ч.3 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

- з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

- з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

- з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

- з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

- з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

- з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

- починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

На момент звернення позивача (18.12.2023) із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, останній виповнилося 54 роки.

Таким чином, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, позивач набуде права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону Закону №796-ХІІ, та з урахуванням норм ст.26 Закону №1058-IV у 59 років (65-6).

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства суд зазначає, що позивач набуде право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ у віці 59 років за умови наявності стажу станом на 2028 рік від 15 до 19 років.

Єдиною підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком слугував висновок відповідача-2 про відсутність у позивача мінімального страхового стажу для призначення такої пенсії.

Оскільки, на момент звернення (18.12.2023) до органу Пенсійного фонду позивач не досягла необхідного віку та не має достатньої кількості страхового стажу для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України вона не набула права на призначення такої пенсії.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Борисенка Олександра, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач - 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, Львівська область, 79016; ідентифікаційний код юридичної особи 13814885).

Рішення складено 30 травня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар