Справа № 400/3459/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 р. № 400/3459/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень за час стаціонарного лікування з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та за час відпусток для лікування у період з 23.08.2024 року по 20.10.2024 року після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень на місяць за час стаціонарного лікування з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та за час відпусток для лікування у період з 23.08.2024 року по 20.10.2024 року після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, враховуючи раніше виплачені суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 02.08.2024 року отримав вибухову травму, а саме акубаротравма, ВОСП крила носа зліва, ВОСП задньої поверхні шиї, ВОСП нижньої третини правого передпліччя, вогнепальний багатоуламкових перелом ДМЕ правої променевої кістки, ВОСП правої половини грудної клітки з наявністю металевого уламку, бульозна емфізема правої легені при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме при виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 . Вказав, що у період з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після тяжкого поранення; перебував у відпустках для лікування з 23.08.2024 року по 20.09.2024 року та з 21.09.2024 року по 20.10.2024 року. Вважає, що він має право на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за період стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди за вказаний період позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 14.04.2025 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №4003459/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

05.05.2025 року до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про продовження встановленого судом строку для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 06.05.2025 року Миколаївський окружний адміністративний суд розглянув заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження встановленого судом строку для надання відзиву на позовну заяву задовольнити та продовжив військовій частині НОМЕР_1 строк для надання відзиву на позовну заяву до 21 травня 2025 року.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно витягів з наказів командира військової частини (з основної діяльності) № 7016 від 05.10.2024 року та № 7942 від 05.11.2024 року, а також додатку 7 до наказів про виплату додаткової винагороди за жовтень та вересень 2024 року, Позивача включено до цих наказів на виплату додаткової винагороди за спірні періоди. Відповідно до отриманої від фінансової служби військової частини НОМЕР_1 інформації, Позивачу виплачено за спірні періоди додаткова винагорода відповідно до вимог Постанови КМУ № 168 у наступних розмірах за період з 01.08.2024 по 02.08.2024 виплачено у вересні 2024 р. в сумі 6451,61 грн, за період з 03.08.2024 по 23.08.2024 та з 21.09.2024 по 30.09.2024 виплачено у жовтні 2024 року в сумі 103333,33 грн, з 01.10.2024 по 22.10.2024 виплачено у листопаді 2024 року в сумі 94855,84 грн. з яких: 70967,74 грн. додаткова винагорода та 23888,10 грн. грошова допомога для оздоровлення за 2024 рік.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №69/2022 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 06.12.2024 року №642/70/3658 солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 11.07.2024 року по 03.08.2024 року.

02.08.2024 року отримав вибухову травму, а саме акубаротравма, ВОСП крила носа зліва, ВОСП задньої поверхні шиї, ВОСП нижньої третини правого передпліччя, вогнепальний багатоуламкових перелом ДМЕ правої променевої кістки, ВОСП правої половини грудної клітки з наявністю металевого уламку, бульозна емфізема правої легені при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме при виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 .

За наслідками поранення позивач проходив стаціонарне лікування в різних лікувальних закладах, а саме: позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 03.08.2024 року по 06.08.2024 року у ВЕМД КНП МЛЕ та НІМД ЗМР, де йому було встановлено діагнози: акубаротравма, ВОСП крила носа зліва, ВОСП задньої поверхні шиї, ВОСП нижньої третини правого передпліччя, вогнепальний багатоуламкових перелом ДМЕ правої променевої кістки, ВОСП правої половини грудної клітки з наявністю металевого уламку, бульозна емфізема правої легені.

Пізніше переведений до медичного закладу КНП КРР м. Кропивницький, згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2449/2449 від 23.08.2024 року та перебував на стаціонарному лікуванні з 06.08.2024 року по 23.08.2024 року та перебував у відпустках для лікування з 23.08.2024 року по 20.09.2024 року та 21.09.2024 року по 20.10.2024 року .

Позивачу було встановлено діагнози консолідуючий вогнепальний багатоуламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки з приводу ВТ (02.08.2024 року) з тимчасовим порушенням функцій.

Крім того, було встановлено причинний зв`язок між діагнозами: Стан після перенесеної вибухової травми (02.08.2024 року), консолідуючий вогнепальний багатоуламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки лікований з тимчасовим порушенням функцій Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно довідки № 7516 від 29.11.2024 року на підставі ст.61-б, 13-в, 25-в, 78-а графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби з у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

На підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10 від 10.01.2025 року позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів грошового забезпечення 10.01.2025 року.

Вважаючи, що відповідач протиправно не провів виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за період з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та 23.08.2024 року по 20.10.2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із статтею 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває по сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01 квітня 2022 року до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд наголошує, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

З аналізу пункту 1 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Так, матеріалами справи підтверджено, що травма позивача, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Отже, наявна перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у спірний період, суд зазначає, наступне.

Як встановлено судом раніше, вибухову травму, а саме акубаротравма, ВОСП крила носа зліва, ВОСП задньої поверхні шиї, ВОСП нижньої третини правого передпліччя, вогнепальний багатоуламкових перелом ДМЕ правої променевої кістки, ВОСП правої половини грудної клітки з наявністю металевого уламку, бульозна емфізема правої легені при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме при виконанні бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту Костянтинівка, Покровський район, Донецької області.

За наслідками поранення позивач проходив стаціонарне лікування в різних лікувальних закладах, а саме: позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 03.08.2024 року по 06.08.2024 року у ВЕМД КНП МЛЕ та НІМД ЗМР, де йому було встановлено діагнози: акубаротравма, ВОСП крила носа зліва, ВОСП задньої поверхні шиї, ВОСП нижньої третини правого передпліччя, вогнепальний багатоуламкових перелом ДМЕ правої променевої кістки, ВОСП правої половини грудної клітки з наявністю металевого уламку, бульозна емфізема правої легені.

Пізніше переведений до медичного закладу КНП КРР м. Кропивницький, згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2449/2449 від 23.08.2024 року та перебував на стаціонарному лікуванні з 06.08.2024 року по 23.08.2024 року та перебував у відпустках для лікування з 23.08.2024 року по 20.09.2024 року та 21.09.2024 року по 20.10.2024 року .

Позивачу було встановлено діагнози консолідуючий вогнепальний багатоуламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки з приводу ВТ (02.08.2024 року) з тимчасовим порушенням функцій.

Крім того, було встановлено причинний зв`язок між діагнозами: Стан після перенесеної вибухової травми (02.08.2024 року), консолідуючий вогнепальний багатоуламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки лікований з тимчасовим порушенням функцій Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000,00 грн. на місяць за період з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та з 23.08.2024 року по 20.10.2024 року, оскільки позивач у спірний період проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустках для лікування.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень за час стаціонарного лікування з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та за час відпусток для лікування у період з 23.08.2024 року по 20.10.2024 року після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень на місяць за час стаціонарного лікування з 03.08.2024 року по 23.08.2024 року та за час відпусток для лікування у період з 23.08.2024 року по 20.10.2024 року після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, враховуючи раніше виплачені суми.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко

Рішення складено в повному обсязі