Справа № 320/23939/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду скарги позивача від 04.06.2021 № 073-4769 у строк та спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5);

- зобов`язати посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути скаргу позивача від 04.06.2021 № 073-4769 у строк та спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), з винесенням рішення, передбаченого пунктом 7 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду скарги Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.06.2021 № 073-4769 у строк та спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Зобов`язано посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути скаргу Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.06.2021 № 073-4769 у строк та спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), з винесенням рішення, передбаченого пунктом 7 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивач був обізнаний про результат розгляду його скарги від 04.06.2021 № 073-4769 на дії державного виконавця ще у липні 2021 року, після розгляду та надання відповіді у листі № 112745 від 05.07.2021. Отримання позивачем у квітні 2023 року відповіді на свою повторну заяву не підміняє собою дати, з якої він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав щодо не розгляду, на його думку, скарги. У зв`язку з чим, апелянт вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом і не зазначив поважних причин для його поновлення, тому позовна заява підлягала залишенню без розгляду.

Однак, судом першої інстанції питання поновлення зазначеного строку для звернення до суду зі позовом не вирішувалося.

Також апелянт вказує, що Департамент, зловживаючи своїми процесуальними правами, оскаржив у судовому порядку одні й ті ж дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 27.05.2021. Так, у справі № 640/20177/21 рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 04 березня 2021 року №640/5632/20, стягувачу без прийняття до виконання від 27 травня 2021 року. Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Станом на сьогодні справа № 640/20177/21 перебуває на розгляді у Шостому апеляційному адміністративному суді.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань державного архітектурно будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві позивач зазначає, що твердження апелянта про можливість боржника знати про стан своєї справи, на користь якого ухвалено рішення та який очікує на його безумовне виконання органами державної виконавчої служби, не може бути ототожненим з обов`язком посадових осіб органу державної виконавчої служби виконати вимоги Закону та Інструкції пов`язаних з прийняттям відповідного рішення та надання такого рішення боржнику.

Також апелянт вказує, що предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, а також матеріально-правова вимога у цій судовій справі не є подібними із судовою справою № 640/20177/21, тому висновки апелянта про зловживання Департаментом своїм правом на захист від протиправної бездіяльності посадових осіб Шевченківського ВДВС у м. Києві є необґрунтованими.

Крім того, позивач наголошує, що доводи апеляційної скарги та долучені певні докази до неї, які, на думку апелянта, підтверджують неправомірність оскаржуваного ним рішення суду, не можуть бути прийняті до уваги оскільки не були предметом дослідження під час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 травня 2025 року.

У судовому засіданні представник позивача - Кубів Сергій Іванович заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У своїх поясненнях представник позивача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача (апелянта) у судове засідання не з`явився, при причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 17.03.2021 позивач (Департамент) отримав виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва від 04.03.2021 № 640/5632/20, яким зобов`язано ОСОБА_1 привести атикові стіни квартири № 11 житлового будинку на вул. Софіївській, 1 у Шевченківському районі міста Києва та несучі конструкції даху над квартирою до стану, що передував самочинній реконструкції (перебудові) (до демонтажу криші та влаштування надбудови) відповідно до фотофіксації Департаменту станом на 15.10.2019 та 18.10.2019, яка була здійснена під час проведення заходу державного архітектурно-будівельного контролю.

У подальшому Департамент звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2021 № 073-2359 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

02.04.2021 на адресу Департаменту від старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Бойко М.Д. надійшов лист від 25.03.2021 № 64945021/16, разом з постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 25.03.2021.

15.05.2021 на адресу Департаменту від Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.05.2021.

Департамент повторно звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), із заявою від 19.05.2021 № 073-4278 про відкриття виконавчого провадження.

31.05.2021 на адресу Департаменту від державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Борисюка Р.А. надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27.05.2021, у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює подальше виконання рішення.

Не погоджуючись з вказаним повідомленням, Департаментом подано скаргу від 04.06.2021 № 073-4769 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Борисюка Р.А. до начальника вказаного відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, у тому числі із документів, які апелянтом долучено до апеляційної скарги, що Шевченківський ВДВС у м. Києві листом від 05.07.2021 № 112745, за результатом розгляду скарги № 073-4769 від 04.06.2021, повідомив позивача про те, що 27.05.2021 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та можливість звернутись до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У подальшому, Департамент у листі від 13.12.2022 № 073-3264 просив направити на свою адресу копію постанови начальника Шевченківського ВДВС у м. Києві, оформлену відповідно до Закону та Інструкції за результатом розгляду скарги Департаменту від 04.06.2021.

У відповідь на вказаний лист, Шевченківський ВДВС у м. Києві у листі від 27.12.2022 № 26602/18.10-22 повідомив, що відділом розглянуто вказану скаргу та надано заявнику відповідь № 112745 від 05.07.2021.

У березні 2023 року Департамент повторно звернувся до відповідача з листом від 24.03.2023 № 073-728, в якому просив направити на свою адресу копію постанови начальника Шевченківського ВДВС у м. Києві, оформлену відповідно до Закону та Інструкції за результатом розгляду скарги Департаменту від 04.06.2021.

У відповідь на вказаний лист, Шевченківський ВДВС у м. Києві у листі від 04.04.2023 № 16131/27.10-23 повідомив, що відділом розглянуто вказану скаргу та надано заявнику відповідь № 112745 від 05.07.2021.

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо розгляду такої скарги, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що за результатами розгляду скарги позивача від 04.06.2021 № 073-4769 начальником відділу державної виконавчої служби, у якому перебуває виконавче провадження рішення, не прийнято постанову про задоволення скарги чи відмову у її задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови, як визначено п. 7 Розділу XII Інструкції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» належать примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404).

Відповідно до вимог ст. 74 Розділу X Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 Розділу XII «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі - Інструкція) перевірити законність виконавчого провадження мають право, зокрема: начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Відповідно до п. 2 Розділу XII Інструкції посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувана та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п. 6 Інструкції перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 Розділу XII Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

підстави перевірки виконавчого провадження;

строки проведення перевірки;

у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

строк виконання постанови;

коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Отже, враховуючи положення вказаної Інструкції, за результатами розгляду скарги, начальник відділу державної виконавчої служби у якому перебуває виконавче провадження, виносить постанову про задоволення скарги чи відмову у її задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2021 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) направлено на адресу Департаменту повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27.05.2021, у зв`язку з тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює подальше виконання рішення.

Департаментом подано скаргу від 04.06.2021 № 073-4769 на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Борисюка Р.А. до начальника вказаного відділу державної виконавчої служби.

Однак, начальник Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) будь-яку постанову за результатами розгляду скарги від 04.06.2021 № 073-4769 позивача відповідно до вимог п. 7 Розділу XII Інструкції не прийняв.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що начальник Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) протиправно не розглянув у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією строк та порядок скаргу Департаменту від 04.06.2021 № 073-4769 та за результатами її розгляду не ухвалив відповідне рішення, яке визначено п. 7 Розділу XII Інструкції. У зв`язку з чим, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на лист від 05.07.2021 № 112745, який, на його думку, є документом, прийнятим за результатом розгляду скарги № 073-4769 від 04.06.2021, є безпідставним, оскільки такий лист не є свідченням про дотримання відповідачем вимог Інструкції, яка визначає процедуру розгляду скарги та ухвалення відповідного рішення за наслідками її розгляду. Лист відповідача від 05.07.2021 № 112745 носить інформативний характер, яким відповідач повідомив позивача про повернення 27.05.2021 державним виконавцем виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та можливість звернутись до суду, що видав виконавчий документ, з метою приведення виконавчого документу у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Необґрунтованими також є доводи апелянта на те, що позивач був обізнаний про результат розгляду його скарги на дії державного виконавця ще у липні 2021 року, тобто після розгляду та надання відповіді у листі № 112745 від 05.07.2021, а тому позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, звернувшись у квітні 2023 року.

Як зазначалось, відповідне рішення за результатами розгляду скарги позивача відповідачем не ухвалювалось, тому відсутні підстави вважати про обізнаність позивача із результатом розгляду його скарги на дії державного виконавця.

Посилання апелянта на правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г та твердження про те, що учасник виконавчого провадження, який звернувся із скаргою на дії державного виконавця, може вважатися обізнаним про вчинення таких дій виконавцем з урахуванням розумності строку, який минув з дати звернення із такою скаргою, є необґрунтованим, оскільки висновки Верховного Суду у вказаній справі сформульовані у господарській справі щодо застосування положень, зокрема, статті 341 ГПК України, яка регулює строки для звернення із скаргою на стадії виконання судового рішення. Натомість, у справі, що розглядається, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України 02.04.2012 № 512/5. Тобто, висновки Верховного Суду у справі № 925/308/13-г є нерелевантними до правовідносин у справі, що розглядається.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29.05.2025.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна