Справа № 520/35600/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа № 520/35600/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить визнати недійсною та скасувати Постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу за № 128797 від 17.09.2024 у розмірі 17 000,00 гривень; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час перевірки транспортного засобу посадовими особами відповідача, позивачем пред`явлено усі документи у відповідності до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме заповнені тахокарти за 29.07.2024 та записи щодо режиму праці та відпочинку. У протоколі не вказано за які саме періоди необхідно було надати записи техокарт. Відтак до позивача протиправно застосовано відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт у відповідності до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргумент про те, що під час здійснення вантажних перевезень водій не заповнені техокарти за період, що передбачені ЄУТР або бланк підтвердження діяльності. Такі документи та інформація були відсутні під час перевірки, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». З огляду на викладене, просить суд відмовити у позові.

03.01.2025 ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвалою суду від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність за КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

29.07.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області зупинено автомобіль марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 для здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

ОСОБА_1 власник транспортного засобу марки ««Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1 ; маса транспортного засобу без навантаження 6470, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно з товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником зазначено ФОП ОСОБА_3 .

За результатами перевірки складено акт від 29.07.2024 № АР 039937, у якому посадові особи контролюючого органу під час перевірки виявили наступні порушення: перевезення вантажу без оформлення тахокарт за періоди, що передбачені ЄУТР або бланк підтвердження діяльності водія, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажу згідно з товарно-транспортною накладкою транспортним засобом який обладнаний тахокартом за відсутності на момент перевірки вище перелічених документів. У графі «пояснення водія про причини порушення» - відсутні будь-які дані.

На підставі даного акту перевірки, начальником відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті постановлено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за актом від 29.07.2024 № 039937, якою до позивача за порушення ст. 48 Закону України «про автомобільний транспорт», відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-ІІІ) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно з ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже аналізуючи положення ст.48 Закону №2344-ІІІ законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340).

Згідно з п.1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.

Пункт 6.4 Положення №340 встановлює, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно з пунктом 7.1 Положення №340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Пунктом 7.2 Положення 340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

Відповідно до п.1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п.3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з п.3.6 даної Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи положення вказаних норм, суд дійшов висновку, що вантажні автомобілі повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а за відсутності документами тахокартами, а також картками водія або роздруківками обліку режиму праці та відпочинку водія на паперовому носії, які є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом, що відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ, входять до переліку обов`язкових документів при здійсненні внутрішніх перевезень.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 10.05.2019 (справа №816/124/17) норми Закону №2344-III зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.

Суд повторно відмічає, що водієм транспортного засобу, який перевірявся посадовою особою відповідача був ОСОБА_2 . Дана обставина не заперечується сторонами, а тому приймається судом до уваги.

Законодавець чітко встановив обов`язок водія надати при перевірці відповідному державному органу тахокарти у визначеній кількості (29 штук), (а також бланк підтвердження діяльності в разі відсутності тахокарт), а перевізників - забезпечити їх наявність у водія.

Суд установив, що водієм надано при перевірці для огляду техокарти за 11.07.2024, 14.07.2024, 15.07.2024, 23.07.2024, 24.07.2024, 25.07.2024, 26.07.2024, 27.07.2024. Дані обставини також підтверджено дослідженим судом електронним доказом (відеозапис події з бодікамер посадових осіб).

Отже, аналізуючи наявні техокарти, установлено, що у водія на момент проведення перевірки були відсутні техокарти за 12.07.2024, 16.07.2024, 17.07.2024, 18.07.2024, 19.07.2024, 20.07.2024, 21.07.2024, 22.07.2024.

Згідно з Додатку 4 до Положення №340, пункт 14 бланку підтвердження діяльності містить виключний перелік підстав для його заповнення, а саме: перебував у стані тимчасової непрацездатності; перебував у відпустці; не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів; виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом.

Позивачем надано до суду бланки підтвердження діяльності за періоди з: 11.07.2024 до 14.07.2024 знаходився у відпусті або на відпочинку, з 14.07.2024 до 16.07.2024 знаходився у відпустці або на відпочинку, з 19.07.2024 до 23.07.2024 знаходився у щорічній відпустці. Натоміть такі документи не були надані водієм під час перевірки 29.07.2024, що підтверджено дослідженим судом електронним доказом (відеозапис події з бодікамер посадових осіб), який міститься у матеріалах справи.

Попри те, надані до матеріалів справи бланки підтвердження діяльності, суд оцінює критично, адже такі не були надані не лише під час проведення рейдової перевірки, але й під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є визначальним фактором при вирішенні цього спору, хоч позивач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду такої справи.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до передання про те, що оскільки водієм під час проведення перевірки не було надано техокарт або бланків підтвердження діяльності за вищевказані дні та останні надані лише до суду, а відтак позивачем не доведено належними і достатніми доказами відсутність виявленого відповідачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

При цьому, суд зазначає, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази Державній служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківських областях щодо наявності у них бланків підтвердження діяльності.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, до переліку інших документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, передбачених законодавством віднесено, зокрема, в даному випадку, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або бланк підтвердження діяльності водія (п. 3.3 Інструкції № 385).

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №820/4624/17 та від 18.03.2020 у справі №826/2239/16.

З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що оскільки водій під час проведення перевірки не наддав заповнені тахокарти у кількості, що передбачена законодавством, або бланк підтвердження діяльності водія та документ, який підтверджує законність використання транспортного засобу автомобільним перевізником, а відтак відповідачем правомірно застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф, на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовні вимоги слід залишити без задоволення

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем покласти на останнього.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у адміністративному позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Судові витрати понесені позивачем покласти на останнього.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач Державна служби України з безпеки на транспорті, місцезнаходження місто Київ, вулиця Фізкультури, будинок № 9, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 30.05.2025.

Суддя М. І. Садова