Справа № 460/3365/25
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2025 року м. Рівне №460/3365/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зарічне-Агропереробка"
доРівненська митниця
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» (далі іменується позивач) до Рівненської митниці (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення про визначення митної вартості від 11.09.2024 №204000/2024/000085/1.

Позовна заява обґрунтована тим, що декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» (34020, Рівненська обл., Зарічненський р-н, с. Неньковичі, вул. Центральна, буд.171, код ), до Рівненської митниці була подана митна декларація №24UA68U5 на товар «керамічна плитка глянцева (полірована) розміром 600*600 мм, клас зносостійкості 4, країна походження Індія», за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму поставки 7389,92 дол.США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом Позивача були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, визначені статтею 53 Митного кодексу України. У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 03.09.2024 року посадовою особою митниці було вказано на виявлення неточностей та витребувано у декларанта додаткові документи. Наступним повідомленням посадовою особою митниці вказано, що митна вартість не може бути визнана, оскільки митниця володіє інформацією про вартість товару, мине оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, аніж зазначено декларантом, за МД №24UA77U6 від 29.08.2024 року. Декларантом у електронному вигляді приєднано до митної декларації експертний висновок №І-154 від 11.09.2024 року. Листом від 11.09.2024 року №110924/1 декларантом повідомлено про відсутність інших документів. Відповідно, 11.09.2024 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000/2024/000085/1 та винесено Картку відмови у митному оформленні товарів №UA204150/2024/000238. Позивач вважає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем виявлені «розбіжності та неточності» у документах, що не є ні підставою для витребування додаткових документів, ні для коригування митної вартості. Дійсна вартість ввезеної керамічної плитки була вартість, визначена у договорі, тому рішення суперечить вимогам законодавства, є безпідставним та необґрунтованим. Просив задовольнити позову у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що за результатами перевірки наданих декларантом документів встановлено ряд розбіжностей та неточностей, що слугувало підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які не надані. Відповідач пояснив, що надані до митного оформлення документи містили неточності та невідповідності, а на вимогу надати додаткові документи декларантом не було надано документів, які б спростували сумнівів митниці у правильності декларування митної вартості товарів. Також покликався на наявність у митниці цінової інформації із рівнем вартості вищим, аніж було заявлено до митного оформлення. Із врахуванням цих обставин посадовою особою митниці було оформлено картку відмови у митному оформленні та скориговано митну вартість із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ до рівнів, наявних у ціновій базі даних. Вважає коригування митної вартості законними, обґрунтованими та такими, що не порушують законних прав, свобод та інтересів позивача. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 25.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

03.09.2024 року декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» (до Рівненської митниці була подана митна декларація №24UA68U5 на товар «керамічна плитка глянцева (полірована) розміром 600*600 мм, клас зносості йкості 4, країна походження Індія», за заявленою митною вартістю за ціною договору на загальну суму поставки 7389,92 дол.США.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом товариства були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, визначені статтею 53 Митного кодексу України: зовнішньоекономічний договір (контракт) №18/05 від 18.05.2024, проформа-інвойс №224 від 19.06.2024, комерційний інвойс №ЕХР/22/2024/25 від 26.06.2024, митну декларацію країни відправлення №1966655 від 26.06.2024, коносамент №241343750 від 02.07.2024, сертифікат морського страхування №02305 від 27.06.2024, сертифікат походження товару №284457 від 15.07.2024, залізнодорожну накладну №29069, документи, що підтверджують понесені транспортні витрати на доставку товару тощо.

У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 03.09.2024 року посадовою особою митниці повідомленням №14464 було вказано на виявлення неточностей та витребувано у декларанта додаткові документи.

Наступним повідомленням №14465 від 03.09.2024 року посадовою особою митниці вказано, що митна вартість не може бути визнана, оскільки митниця володіє інформацією про вартість товару, мине оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, аніж зазначено декларантом, за МД №24UA77U6 від 29.08.2024 року.

Декларантом у електронному вигляді приєднано до митної декларації експертний висновок №І-154 від 11.09.2024 року. Листом від 11.09.2024 року №110924/1 декларантом повідомлено про відсутність інших документів.

11.09.2024 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000/2024/000085/1 та винесено Картку відмови у митному оформленні товарів №UA204150/2024/000238.

Підставою для коригування за шостим (резервним) методом стали виявлення неточностей (гр.33 Рішення), ненадання декларантом додаткових документів, витребуваних митницею та наявність у митного органу інформації про вартість товару, мине оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, аніж зазначено декларантом, за МД №24UA77U6 від 29.08.2024 року.

За наслідком сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів відповідно до статті 55 МК України товар випущено у вільний обіг за митною декларацією №24UA56U0 від 12.09.2024 року.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, тому звернувся до адміністративного суду.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного Рішення №204000/2024/000085/1 від 11.09.2024, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Стаття 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України):

митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 МК України:

митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частина перша статті 52 МК України:

заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина друга статті 52 МК України:

декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частина перша статті 53 МК України:

у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга статті 53 МК України:

документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина третя статті 53 МК України:

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина перша статті 54 МК України:

контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частина друга статті 54 МК України:

контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частина третя статті 54 МК України:

за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина шоста статті 54 МК України:

митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частина перша статті 55 МК України:

рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

Частина перша статті 256 МК України:

відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Частина дванадцята статті 264 МК України:

у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вказані вище норми МК України також свідчать про те, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2023 року між індійською фірмою «ARKITON TILES LLP SCIENTIFIC CLOCK», Індія як Продавцем та товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА", як Покупцем, було укладено договір купівлі-продажу товарів №18/05 (далі Контракт).

Згідно пункту 1.1 Контракту продавець зобов`язується протягом дії цього контракту передати у власність Покупця плитку керамічну та інші товари, відповідно до Специфікацій до контракту, а Покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах, визначених даним договором.

Згідно п.3.1 умови поставки товару визначаються відповідно до умов Міжнародних правил інтерпретації комерційних умов у редакції 2020 року: FOB Гданськ (Польща). Додатком 1 від 19.06.2024 до Контракту внесено зміни до п.3.1 наступного змісту: «Умови поставки товару визначаються відповідно до умов Міжнародних правил інтерпретації комерційних умов у редакції 2020 року та будуть вказуватись окремо у проформі-інвойсі до кожної поставки.

Пунктом 4.2 Контракту визначено, що загальна вартість Контракту становить суму всіх рахунків та специфікацій, які були передані та освоєні в рамках даного Контракту.

Специфікацією №2 від 19.06.2024 встановлено, що Продавець здійснює поставку товару в кількості, вказаній у даній Специфікації до Контракту №18/05 від 18.05.2023 на умовах CIF-Гданськ, загальною вартістю 7389,92 дол. США.

Відповідно до проформи-інвойсу №224 в ід 19.06.2024 Продавцем було продано Покупцеві «керамічна плитка глянцева (полірована) розміром 600*600 мм, клас зносостійкості 4, країна походження Індія» за ціною 7389,92 дол.США на умовах CIF Mundra to Gdаnsk.

За платіжними інструкціями в іноземній валюті №с15 від 19.06.2024 та №18 від 17.07.2024 Покупцем було сплачено за товар 2216,98 дол.США та 5172,94 дол.США відповідно, що разом становить 7389,92 дол.США.

Відповідно умов Договору за повною передоплатою товар 02.07.2024 року був відправлений Покупцеві.

При прибутті в України декларант надав митному органу усі належні документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) №18/05 від 18.05.2024, проформа-інвойс №224 від 19.06.2024, комерційний інвойс №ЕХР/22/2024/25 від 26.06.2024, митну декларацію країни відправлення №1966655 від 26.06.2024, коносамент №241343750 від 02.07.2024, сертифікат морського страхування №02305 від 27.06.2024, сертифікат походження товару №284457 від 15.07.2024, залізнодорожну накладну №29069, документи, що підтверджують понесені транспортні витрати на доставку товару та в подальшому експертний висновок №І-154 від 10.09.2024 року тощо.

З матеріалів справи встановлено, що посадовою особою Рівненської митниці було вказано на виявлення ряду неточностей, вивчивши які суд вважає за необхідне зазначити наступне:

«Подана до митного оформлення проформа інвойс від 19.06.2024 №224 містить відомості про умови поставки CIF Mundra. При цьому, поданий до митного оформлення комерційний інвойс від 26.06.2024 №ЕХР/22/2024-25 містить відомості про комерційні умови поставки CIF GDANSK, що суперечить умовам інвойсу від 19.06.2024 9224» - судом досліджено зміст вищевказаних документів, та встановлено, що у обох з них вказані умови поставки CIF GDANSK (у проформі-інвойсі від 19.06.2024 №224 зазначено «CIF Mundra to GDANSK») та зазначена ідентична вартість товару 7389,92 дол.США.

«В гр.24 накладної УМВС від 28.08.2024 №29069 зазначена MRN №24PL3220856WXJCO яка до митного оформлення не надана» - суд погоджується із доводами позивача, що це транзитна/проміжна митна декларація, яка не є документом, обов`язковим для подання митному органу. Також судом досліджено долучену до позовної заяви копію цієї декларації та встановлено, що арк.2 цієї декларації дійсно містить напис «Factura handlowa EXP/22/2024/25 7389,92 USD», що є тотожною відомостям щодо вартості товару, вказану в інших документах.

«Відповідно до коносаменту від 02.07.2024 №241343750 портом прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 28.08.2024 №029069 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом Славков-Хрубешов-Ізов-Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що в підтверджують перевезення товарів до митного кордону України» - судом досліджено долучені до справи документи та встановлено, що до митної декларації декларантом були долучені транспортні документи (митна декларація країни відправлення №1966655 від 26.06.2024, коносамент №241343750 від 02.07.2024, сертифікат морського страхування №02305 від 27.06.2024, Договір №1/1407/23 від 14.07.2023 про надання комплексу послуг, пов`язаних із обробкою контейнерів та інших вантажів, Довідка про транспорті витрати №2808-1 від 28.08.2024, рахунки на оплату транспортних послуг №2951 від 28.08.2024, №2952 від 28.08.2024, №3037 від 03.09.2024 року та платіжні інструкції про оплату цих рахунків за №58 від 03.09.24, №59 від 02.09.24, №64 від 13.09.24, №63 від 12.09.2024, №67 від 19.09.24 тощо). Таким чином твердження посадової особи митниці про ненадання транспортних документів та документів, що підтверджують перевезення товарів до митного кордону України, не відповідає дійсним обставинам справи.

«До митного оформлення декларантом в якості підтвердження задекларованих числових значень витрат, пов`язаних із організацією доставки товару, надано довідку від 28.08.2024 №2838-1, що не відповідає вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 2 за №№954/21296. Також вказана довідка не містить інформації щодо числового значення винагороди експедитору за послуги за межами території України» - судом досліджено довідку від 28.08.2024 №№2838-1 та встановлено, що вона містить чітку розбивку транспортних витрат до кордону та після, як вимагається митними органами, а щодо числового значення винагороди експедитору за послуги за межами території України, то така інформація доведена до відома посадової особи митного органу Довідкою про транспорті витрати №2808-1 від 28.08.2024, рахунками на оплату транспортних послуг №2951 від 28.08.2024, №2952 від 28.08.2024, №3037 від 03.09.2024 року та платіжними інструкціями про оплату цих рахунків за №58 від 03.09.24, №59 від 02.09.24, №64 від 13.09.24, №63 від 12.09.2024, №67 від 19.09.24.

«В страховому полісі від 27.06.2004 №02305 зазначено загальну суму у по Інвойсу від 26.06.2024 №EXP/22/2024-25- 10194,92 USD, що не відповідає сумі поданого до митного оформлення інвойсу (7389,92USD)» - водночас, суд зазначає, що відповідно до умов поставки CIF обов`язок зі страхування покладається на Продавця, даний страховий сертифікат був сформований та заповнений Продавцем, тому перебував поза межами впливу Покупця. Документи, які надані Продавцем Покупцеві містять єдину вартість товару - 7389,92 дол.США, яка і була оплачена Покупцем у безготівковому порядку на рахунок Продавця, що підтверджено долученими до матеріалів справи доказами ,які суд визнає належними та допустимими.

«Відповідно до пунктів 2.5. та 2.6 контракту від 18.05.2023 №18/05 Покупець подає заявку на поставку партії не пізніше 4 днів до моменту відвантаження товару, а продавець повинен підтвердити шляхом виставлення рахунку на партію товару або відхилити її впродовж 3 календарних днів. До митного оформлення заявки до контракту від 18.05.2023 №18/05 на імпортовану партію товару не надано» - суд погоджується, що подання митному органу заявки на поставку не є згідно Митного кодексу України обов`язковим, відповідно така вимога посадової особи митного органу на нормах чинного законодавства України не ґрунтується.

«Додаток від 19.06.2024 №1 та специфікація від 19.06.2024 №2 до контракту від 18.05.2023 №18/05 не містять відтисків печатки покупця» - судом досліджені вказані документи та встановлено, що претензії до їх якості є частково обґрунтованими, водночас відомості, зазначені у цих двох документах продубльовані у інвойсі, проформі, платіжних та інших документах, тож підтверджуються кількома джерелами, які не містять розбіжностей у числових значеннях вартості товару.

«Відповідно до пункту 1.3 договору про надання послуг від 14.07.2023 №1/1407-23 надання послуг здійснюється на підставі заявки. Разом з цим до митного оформлення заявку не надано» - суд погоджується, що подання митному органу заявки на надання транспортних послуг не визначено Митним кодексом України обов`язковим, відповідно така вимога посадової особи митного органу на нормах чинного законодавства України не ґрунтується. При цьому, факт надання таких послуг та оплати за них доведений наданими митному органу платіжними документами.

«Відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 26.06.2024 №1966655 вартість товару згідно інвойсу від 26.06.2024 №EXP/22/2024-25 - 10208,84 USD, в тому числі транспортування 3905 USD та страхування 14 USD, що не кореспондується з відомостями поданого о до митного оформлення інвойсу від 26.06.2014 №ЕХР/22/2024-25» - із цього приводу суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 14 січня 2020 року у справі №813/1350/14 зазначив, що експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера, а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.

В свою чергу, з урахуванням приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправлення й, до того ж, не впливає на митну вартість як таку. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16.

Таким чином, суд вважає, що сумніви митного органу щодо повноти включення складових митної вартості та розбіжностей спростовані первинно поданими до митного оформлення документами.

Дослідивши матеріали справи суд критично ставиться до тверджень відповідача про наявність таких розбіжностей, які могли вплинути на рівень митної вартості, та доходить висновку, що посадовою особою митниці не виконано обов`язку із перевірки формування митної вартості імпортованого товару, не виявлено ознак підробки документів або відсутності у них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни. Митний орган покликався лише на наявність неточностей, які були спростовані наданими декларантом документами та матеріалами справи.

Суд погоджується, що фактично, єдиною підставою для коригування стала наявність у митного органу інформації щодо цінових рівнів вищих, аніж заявлено до митного оформлення з спірною поставкою.

При цьому, відповідно до приписів статті 74 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, відповідачем не долучено до відзиву на позов та не долучено до справи копії митної декларації, яка стала підставою для визначення митної вартості, що унеможливлює прийняття такої декларації судом в якості доказу правомірності дій митного органу.

У своїй сукупності, за досліджених обставин, суд ставиться критично до об`єктивності та правомірності коригування ціни митним органом за спірною поставкою.

У процедурах контролю за визначенням митної вартості товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Митний орган, встановивши вищевказані вище розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином вони позбавили митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за основним методом надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано другорядний метод.

Суд зазначає, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд також враховує позицію Верховного Суду щодо того, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

З огляду на викладене вище, суд вважає, що контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного Рішення від 11.09.2024 №204000/2024/000085/1 в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Розподіл судових витрат:

Частиною першою та третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до статті 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З метою захисту прав та інтересів ТОВ «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА», 05.02.2025 між товариством та Адвокатським бюро «Олександри Скіданової» було укладено Договір №б/н про надання правової допомоги. На виконання даного договору ТОВ «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» були понесені судові витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги. Ця сума складається з опрацювання та вивчення документів, опрацювання правової позиції у справі, складання адміністративного позову та його обґрунтування, подання доказів, пояснень, документів до суду, тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які було понесено позивачем, становить 12660,00 грн. (дванадцять тисяч шістсот шістдесят грн.00 коп.), є фіксованим, що відповідає положенням п.28 Правил адвокатської етики. Витрати на професійну правничу допомогу було сплачено позивачем Адвокатському бюро «Олександри Скіданової» у повному обсязі у порядку, визначеному пунктом 4.3 Договору, що підтверджується дослідженим судом Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12/02/1 від 12.02.025 року, який долучено позивачем до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до частини третьої - восьмої статті 137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути спів мірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Послуги із офіційного перекладу долучених до справи документів були надані позивачу ПП «Бюро перекладів «АДВАНС». На підтвердження отриманих послуг, суду надані рахунок №10-25 від 19.02.2025 року за перекладацькі послуги, всього на суму 5500,00 грн. та платіжну інструкцію №88 від 21.02.2025 на суму 5500,00 грн. із призначенням платежу: «Оплата за переклад згідно рах. №10-25 від 19.02.2025 року без ПДВ».

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп, сплачена відповідно до платіжного доручення №90 від 21.02.2025, витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги в сумі 12660 грн.00 коп., сплачені відповідно Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №12/02/1 від 12.02.025 року та послуги із письмового перекладу документів в сумі 5500 грн.00 коп., сплачені відповідно до платіжної інструкції №88 про оплату рахунку №10-25 від 19.02.2025 року.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про визначення митної вартості товарів від 11.09.2024 №204000/2024/000085/1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРІЧНЕАГРОПЕРЕРОБКА» суму судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп, витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги в сумі 12660 грн. 00 коп. та послуги із письмового перекладу документів в сумі 5500 грн.00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зарічне-Агропереробка" (вул. Центральна, 171,с. Неньковичі,Вараський р-н, Рівненська обл.,34020, ЄДРПОУ/РНОКПП 40684375)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Д.Є. Махаринець