Справа № 580/13037/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/13037/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури (вул. Ю.Кондратюка, 25, м. Сміла, Черкаський район, Черкаська область, 20701) в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації (бульвар Шевченка, 185, м. Черкаси, 18001, ), Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, 6, м. Полтава, 36039, ) до Городищенської міської ради (пл. Миру, 8, м. Городище, Черкаський район, Черкаська область, 19502, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації (вул. Вернигори, 17, м. Черкаси, 18008, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 вх.61086/24 перший заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Державної екологічної інспекції Центрального округу до Городищенської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Городищенської міської ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, який знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області, зобов`язавши Городищенську міську раду забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, який знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- визнати протиправною бездіяльність Городищенської міської ради, зобов`язавши відповідно до вимог чинного законодавства України укласти охоронне зобов`язання на заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» площею 0,9 га.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач протиправно не вживає заходів з метою винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, який знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області, площею 0,9 га закріплення їх в натурі (на місцевості).

Черкаською окружною прокуратурою подається вказаний позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу та Черкаської обласної державної адміністрації, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у не вжитті заходів з метою винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, який знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області, площею 0,9 га закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідач у відзиві позов не визнав та просив у задоволенні позову прокурора відмовити, де з посиланням на лист ДП "Черкаського науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" зазначає, що земельна ділянка приватної власності з кадастровим номером :02:002:0094 накладається на земельну ділянку обєкта природо-заповідного фонду, площею 0,9 га, "Цареві яри". Площа накладання 0,3872 га. Крім того зазначає, що вказана земельна ділянка використовується приватним сільськогосподарським підприємством, відповідно до розділу 3 підпункту 3,6 вказаного положення - збереження режиму охорони та збереження території земельних ділянок у межах Заповідного урочища здійснюється землекористувачем. Щодо зазначеної в позовній заяві бездіяльності, відповідач стверджує, що про факт накладення земельної ділянки на земельну ділянку природо-заповідного фонду площею 0,9 га відповідачем повідомлялося до Управління екології та природних ресурсів ЧОДА та позивачу у відповідях на заяви.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову, де зазначив, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Крім того зазначає, що указане урочище рішенням Черкаської обласної ради від 23.12.1998 №5-3 "Про оголошення територій та об`єктів території природно-заповідного фонду області" оголошено обєктом природно-заповіддого фонду місцевого значення. На даний час вказане рішення Черкасткої обласної ради є чинним, тому на думку позивача запеерчення наведені у відзиві направлені виключно на мету ухилення від виконання визначених законодаством повноважень власника земель-органу місцевого самоврядування.

Державна екологічна інспекція Центрального округу подала до суду письмові пояснення, в яких погодилась з доводами прокурора.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що в адміністративних межах Городищенсько міської ради Черкаського району знаходиться заповідне урочище "Цареві яри" загальна площа площа якого становить 50,0 та, з яких - 49,1 га знаходиться на території Городищенської міської ради.

Вказане урочище рішенням Черкаської обласної ради від 23.12.1998 №5- 3 «Про оголощення територій та об?єктів території природно-заповідного фонду області» оголошено об?єктом природно-заповідного фонду місцевого значення.

Положення про заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» затверджене у 2021 році Управлінням екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації.

Зобов`язання щодо забезпечення дотримання режиму, охорони та збереження території заказника покладено на землекористувача - Городищенську територіальну громаду з оформленням охоронного зобов`язання.

Заповідне урочище площею 0,9 га розташоване в межах Городищенської міської ради Черкаського району та перебуває у віданні Городищенської територіальної громади - Землекористувач (п. 1.3. Положення).

Відповідно до п. 1.2, 1.4. Положення про заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» (далі - Положення) водить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Земельна ділянка, якій надано статус Заповідне урочище, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює у її межах свою діяльність згідно з Положенням.

Заповідне урочище створено з метою охорони та збереження горбистої місцевості вкритої змішаними лісами, місця зростання багатьох видів лікарських рослин, красивого ландшафту з джерелом природньої питної води (п. 2.1. Положення).

Згідно п. 2.2. Положення, основними завданнями заповідного урочища є охорона та збереження території з усіма природніми об?єктами, підтримання загального екологічного балансу у регіоні, поширення екологічних знань, тощо.

Землекористувач забезпечує охорону та збереження теригорії (об?єкта), що перебуває у його користуванні (власності).

У листі Управління екології та природніх ресурсів Черкаської ОДА від 18.01.2024 №20/10-04-17/158/02/10-04-17/1757 зазначається, шо загальна площа заповідного урочища становить 50,0 га з яких 49,1 га знаходиться на території Мліївського лісництва ДП «Смілянське лісове господарство», а 0,9 га - на території Городищенської міської ради. Інформація щодо оформлення відповідного охоронного зобов?язання та вжиття заходів спрямованих на встановлення меж території заповідного урочища «Цареві яри», розташованого території

Городищенської територіальної громади, на земельну ділянку площею 0,9 га - не надходила.

Відсутність визначених меж заповідного урочища «Цареві яри» підтверджується й інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській 15.01.2024 N10-23-0.2-377/2-24, отриманої на запит Смілянської окружної прокуратури, згідно якої межі в натурі (на місцевост) земельної ділянки, на якій розташований об?єкт природного заповідного фонду кадастрові/облікові номера не визначались. Землевпорядна документація із землеустрою на вищезазначений об?єкт природно-заповідного фонду та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж у місцевому фонді документації із землеустрою відсутня.

Згідно листа Державної екологічної інспекції Центрального округу від 17.01.2024 № 03.5-11/255 Інспекція не здійснювала заходи державного нагляду (контролю) з метою визнання протиправною бездіяльності Городищенської міської ради, яка полягає в не проведенні робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Згідно із частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В даному випадку, охоронюваний законом інтерес полягає в забезпеченні охорони заповідного урочища «Цареві яри».

Відповідно, у даному випадку порушено інтереси держави у сфері охорони навколишнього природного середовища. Оскільки орган, який уповноважений відповідно до вимог чинного законодавства України звертатися до суду з позовом про зобов`язання сільської ради здійснити вищевказані дії, не вжив відповідних заходів, тому є підстави для відповідного звернення до суду прокурора в інтересах держави.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Земельного кодексу України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Земельного кодексу України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Згідно з ст. 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно- заповідного фонду.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних І технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

При цьому з огляду на зміст абз. «в» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; проведення науково-дослідних робіт; встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до ст. 47 абз. 4 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово- паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

У ст. 47 Закону України «Про землеустрій» вказано, що рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

На підставі ст. 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ч.ч. 1,3 ст. 140 Конституції України).

Таким чином, місцеве самоврядування є одним із проявів здійснення народом, у формі територіальної громади, влади, яка, в свою чергу, не належить до жодної із гілок державної влади, що характеризується самостійністю у вирішенні певного кола питань.

Водночас, предметом відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто ті, що пов`язані передусім із життєдіяльністю територіальних громад.

Виходячи з вказаних конституційних положень в їх системному зв`язку з положеннями ст. 6 Конституції України, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 вказав на те, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами ст. ст. 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституція України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. 34, 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі - Закон України 1423-ІХ).

Підпунктом 58 пункту 4 Закону України 1423-ІХ, внесені зміни до розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, зокрема, доповнено пунктом 24, який передбачає, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та Іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е)визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Заповідне урочище "Цареві яри", рішенням Черкаської обласної ради від 23.12.1998 № 5- 3 «Про оголошення територій та об?єктів території природно-заповідного фонду області» оголошено об?єктом природно-заповідного фонду місцевого значення.

Положення про заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» затверджене у 2021 році Управлінням екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації.

Зобов`язання щодо забезпечення дотримання режиму, охорони та береження території заказника покладено на землекористувача - Городищенську територіальну громаду з оформленням охоронного зобов`язання. Заповідне урочище площею 0,9 га розташоване в межах Городищенської міської ради Черкаського району та перебуває у віданні Городищенської територіальної громади - Землекористувач (п. 1.3. Положення).

З вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що саме на Городищенську міську раду покладається обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж заповідного урочища місцевого значення "Цареві яри" загальною площею 0,9 га в натурі (на місцевості), а саме - замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.

Твердження відповідача про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0094 на земельну ділянку обєкта природо-заповідного фонду площею 0,9 га "Цареві яри", суд вважає непереконливими, оскільки межі земельної ділянки площею 0,9 га не встановлені, інші доводи відповідача спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Як встановлено судом, листом Городищенська міська рада повідомила позивача, щопроектна документація п обєкту природно-заповідного фонду заповідного урочища "Цареві яри" відсутня.

Зважаючи на вищезазначене, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.06.2021 № 250, Держекоінспекція: - здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; - звертається до суду із позовами щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб.

Тобто, уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Центрального округу, яка має повноваження звертатись до суду з метою реалізації повноважень у сфері охорони й збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з інформацією Державної екологічної інспекції Центрального округу від 17.01.2024 № 03.5-11/255 заходи державного нагляду (контролю) відносно вказаного об`єкта природно - заповідного фонду Інспекція не здійснювалися.

Крім того, до структури Черкаської ОДА входить Управління екології та природних ресурсів, основним завданням якого згідно положення, затвердженого розпорядженням обласної державної адміністрації від 18.12.2015 № 650 (у редакції розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 15.10.2020 № 640), є: забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Управління відповідно до визначених галузевих повноважень виконує такі завдання: забезпечує реалізацію державної політики у сфері заповідної справи, здійснює державне управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природо - заповідного фонду України на території Черкаської області відповідно до чинного законодавства.

Разом з тим, до цього часу належних заходів спрямованих на захист інтересів держави, в тому числі, в судовому порядку, Державною екологічною інспекцією Центрального округу та Управління екології та природних ресурсів не вжито.

Вказане свідчить про бездіяльність з боку даного органу державної влади та є виключним випадком для звернення прокурора до суду з вказаним позовом.

Таким чином, Смілянською окружною прокуратурою подається вказаний позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу та Черкаської обласної державної адміністрації, оскільки в ході реалізації повноважень, наданих органам прокуратури Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», встановлено факт недотримання вимог природоохоронного законодавства, що проявляється у невинесенні меж заповідного урочища "Цареві яри" та не закріпленні його меж в натурі (на місцевості). Незважаючи на повідомлення окружної прокуратури про виявлені порушення вказані органи не скористались наданими їм повноваженнями щодо захисту та відновлення порушених прав у суді.

Невжиття відповідачем заходів для проведення робіт з винесення меж території пам`ятки природи місцевого значення, закріплення їх в натурі (на місцевості) створює небезпеку використання земель на території пам`ятки не за цільовим призначенням, тому наявні підстави для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів по винесенню меж пам`ятки та закріпити її межі в натурі (на місцевості). Відсутність визначених меж пам`ятки природи місцевого значення впливає на дотримання вказаних вище вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі дотримання обмежень землекористування та фактично унеможливить збереження його природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не надав доказів понесених судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, тому судові витрати з відповідача не стягуються.

Рішення складене, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 189, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Городищенської міської ради щодо не забезпечення проведення робіт з винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, яке знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області. Зобов`язати Городищенську міську раду забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж заповідного урочища місцевого значення «Цареві яри» загальною площею 0,9 га, яке знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Визнати протиправною бездіяльність Городищенської міської ради щодо не укладення охоронного зобов`язання на заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» площею 0,9 га, яке знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області.

Зобов`язати Городищенську міську раду відповідно до вимог чинного законодавства України укласти охоронне зобов`язання на заповідне урочище місцевого значення «Цареві яри» площею 0,9 га, яке знаходиться в адміністративних межах м. Городище, Городищенської територіальної громади Черкаського району Черкаської області.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО