Справа № 688/2292/25
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/2292/25
№ 2-а/688/26/25
Рішення

Іменем України

02 червня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка адміністративну справу за позовом адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

20.05.2025 адвокат Хоменко О.М. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ),в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №636 по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2025, винесену відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністативного правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.03.2025 ОСОБА_1 не зявився за викликом 17.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені в повістці, оскільки повістку він не отримував, інформування від Укрпошти не було, як і повістки у поштовій скринці. Позивач має відстрочку від призову на військову службу згідно п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у звязку із наявністю 3 групи інвалідності з 11.12.2024, тому умислу ухилятись у позивача не було. Крім того, позивач на даний час проживає у м. Києві, а за адресою реєстрації проживають квартиранти, які інформування від Укрпошти не отримували, повістки у скринці також не було. ОСОБА_1 самостійно зявився до ІНФОРМАЦІЯ_2 і пройшов ВЛК 16.04.2025. 17.04.2025 виявили порушення - неявку по повістці та 24.04.2025 начальник виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням стягнення у виді трафу в сумі 17000 грн. Лише 08.05.2025 була надіслана копія постанови позивачу поштою. Вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності у даному випадку є незаконним та безпідставним, а оскаржувана постанова необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення в його діях, оскільки при розгляді даної справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що наявність в його діях ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

А тому, просить суд скасувати постанову №636 по справі про адміністративне правопорушення від 24.04.2025, винесену відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністативного правопорушення.

Позиції учасників справи

Позивач ОСОБА_1 та його представник Хоменко О.М. у судове засідання не зявились, адвокат подала в системі «Електронний суд» заяву, у якій позов підтримала, просила розгляд справи провести у її відсутності за наявними матеріалами.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 11 год 00 хв 02.06.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Із постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 636 від 24.04.2025 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 без поважних на те причин 17.03.2025 (день вчинення правопорушення) не прибув на 14.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних за пересланою засобами Укрпошти повісткою №2761225 від 28.02.2025. В зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області було направлено звернення за №Е78001641 від 27.03.2025, яке передбачене п. 56 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 про розшук та доставлення ОСОБА_1 як особи, що вчинила адміністративне правопопрушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Пізніше, 17.04.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 самостійно зявився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При складенні протоколу про адміністративне правопорушення №137 від 17.04.2025 було встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 оновив свої персональні дані 03.06.2024 та вказав адресу проживання: АДРЕСА_1 , куди було відправлено поштове відправлення засобами Укрпошти. Щодо адреси проживанняв м. Києві ОСОБА_1 інформації до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав. Своїми неправомірними діями, які виразились в неналежному оновленні своїх персональних даних, що призвели до неприбуття без поважних причин за повісткою №2761225 від 28.02.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги частини 2 статті 17 Закону України «Про оборону України», абзацу три частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Представник позивача Хоменко О.М., вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, 16.05.2025 направила поштою позов до суду.

Застосувані норми права, оцінка доказів та висновки суду

Згідно статей 8, 19 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права і органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина перша статті 7 КУпАП).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненні під час особливого періоду.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби,мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані; у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 01.03.2018, в якому наявний запис про взяття його на військовий облік осіб офіцерського складу запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З наданих копій довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 7722433 від 16.12.2024 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 01.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи.

Згідно даних Резерв+ військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.12.2018, ВЛК пройшов 16.04.2025, має відстрочку від мобілізації до 08.05.2025 (п. 2 ч. 1 ст. 23) визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку ВЛК тимчасово непридатними до військової сдужби за станом здоровя на термін 6-12 місяців (з наступним прожодження ВЛК).

Як вбачається з оскаржуваної постанови №636 від 24.04.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, військовозобов`язаний ОСОБА_1 обвинувачується у неналежному оновленні своїх даних, що призвело до неприбуття без поважної причини за повісткою №2761225 від 28.02.2025, чим військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги частини 2 статті 17 Закону України «Про оборону України», абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

В той же час у абзаці 3 описової частини оскаржуваної постанови зазначено, що ОСОБА_1 оновив свої персональні дані 03.06.2024.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час у резолютивній частині оскаржуваної постанови відсутнє зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, за вчинення якого накладається адміністративне стягнення, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП та не надає суду можливості достеменно визначити норму за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно статей 23, 24 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і за вчинення адміністративних правопорушень, як адміністративне стягнення може застосовуватись штраф. Відповідно до статті 27 КУпАП, штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

За санкцією частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачено накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, розмір штрафу передбачений санкцією частини 3 статті 210-1 КУпАП (як і санкціями будь-яких інших норм КУпАП, що передбачають накладення штрафу) визначається не в гривнях, а встановлений у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

При винесенні оскаржуваної постанови було застосовано санкцію, що не передбачена нормою КУпАП, за якою позивача було притягнуто до відповідальності, а саме постановлено накласти на позивача штраф «у сумі 17 000 гривень», що суперечить положенням статей 24, 27 та санкції ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідач, не подавши до суду відзиву та належних доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Натомість, з наданих та досліджених судом доказів слідує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, з якої неможливо достеменно встановити норму за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 24.04.2025, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 210-1, ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 268-269, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов адвоката Хоменко Олени Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 636 від 24 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 .

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК