Справа № 580/2311/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/2311/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Львівський військово-медичний клінічний центр (клінічний госпіталь) в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, що виражається у відмові №131/4738-25-вих. від 20.01.2025 року у перегляді постанови гарнізонної ВЛК №3333 від 08.11.2024 року, позивача проведеної Львівським військово-медичним клінічним госпіталем;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної Прикордонною служби України повторно розглянути скаргу позивача та переглянути постанову гарнізонної військово-лікарської комісії №3333 від 08 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) та врахувати при розгляді виписку з медичної амбулаторної картки (стаціонарного хворого) позивача, в якій судинний хірург КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» затверджену медичним директором з поліклінічної роботи та експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 - де встановлений висновок «Синдром Рейно верхніх кінцівок і нижніх кінцівок з помірним ступенем порушення кровообігу. Синдром виходу з грудної клітки з обох сторін.

В обґрунтування вимог зазначено, що Позивачем була оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України постанова гарнізонної військово-лікарської комісії № 3333 від 08 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стан його здоров`я та придатність до військової служби. За наслідками розгляду поданої скарги Відповідач повинен був оформити висновок про її розгляд не листом, як це було зроблено, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Зазначені обставини стали підставою звернення Позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Представник Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що в позовній заяві Позивач з метою обґрунтування своїх вимог посилається на наказ Міністерства Оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800), який не підлягає до застосуванню в даних спірних правовідносинах, оскільки, медичний огляд у Державній прикордонній службі України проводиться у відповідності до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 року № 441, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 1089/42434 від 18.07.2024 року. Додатково зазначено, що відсутні правові підстави щодо задоволення позовних вимог Позивача визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, що виражається у відмові перегляду постанови гарнізонної ВЛК № 3333 від 08.11.2024 року, оскільки ЦВЛК ДПСУ відповідно до вимог чинного законодавства була переглянута постанова гарнізонної ВЛК №3333 від 08.11.2024 про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 20.01.2025 №13.1/4778-25 (ЦВЛК ДПСУ не вбачала підстав щодо скасування постанови гарнізонної ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ № 3333 від 08.11.2024 та ініціювання повторного медичного огляду).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_2 , ІПС 2 категорії гранатометник першого відділення ІПС третьої прикордонної застави, першого відділу прикордонної служби, першої прикордонної комендатури швидкого реагування 3 ЗП.

В постанові гарнізонної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3333 від 08.11.2024 року зазначено, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 придатний до служби в органах (підрозділах) забезпечення, навчальних закладах, науково-дослідницьких установах, підрозділах матеріального, медичного та інших видів забезпечення, охорони (Захворювання Рейно ІІ ст. верхніх та нижніх кінцівок захворювання НІ, не пов`язано з проходженням військової служби; Хронічна вертеброгенна цервікалгія, нестійка ремісія. Зниження гостроти зору обох очей до, з корекцією 1,0/1,0 внаслідок складного короткозорого астигматизму в 0,5Д з найбільшою короткозорістю 4,0Д правого ока складного короткозорого астигматизму в 1,5 д з найбільшою короткозорістю 5.25Д лівого ока - захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби).

Вищевказана постанова була оскаржена Позивачем у відомчому порядку до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України.

За результатами розгляду вищевказаної скарги Позивача, Центральною військово-лікарською комісією Державної прикордонної служби України останньому була надана відповідь № 131/4738-25 від 20.01.2025 року, якою повідомлено, що причинний зв`язок захворювання встановлено вірно, ініціювання повторного медичного огляду не вбачається.

Вважаючи, що в даному випадку Центральною військово-лікарською комісією Державної прикордонної служби була допущена протиправна бездіяльність, оскільки лист-відповідь № 131/4738-25 від 20.01.2025 року не містить жодної оцінки відповідних спеціалістів ЦВЛК щодо оцінки наданих Позивачем документів, це спонукало ОСОБА_1 звернутись з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За приписами статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок проведення військово-лікарськими комісіями (далі ВЛК) Державної прикордонної служби України (далі Держприкордонслужба) медичного огляду громадян призовного віку; військовозобов`язаних, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах (даліВВНЗ); військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей; осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України; військовослужбовців Держприкордонслужби визначено Положенням про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (даліПоложення №441), затвердженогонаказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024р. №441 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2024 р. за №1089/42434.

Суд звертає увагу, що при розгляді даної справи судом не досліджується медичний критерій (стосовно діагнозу та його правомірності, а також придатності до військової служби), а лише перевіряється юридична процедура прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача на рішення ВЛК.

Відповідно до пункту 7 глави 2 Розділу ІІ Положення № 441, на ЦВЛК покладаються, зокрема: контроль за правильністю надання ВЛК, ЛЛК до ЦВЛК медичної документації з питань проведення медичного огляду; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК.

Відповідно до пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК, окрім іншого, має право: приймати постанови згідно з цим Положенням, розглядати, переглядати скасовувати, затверджувати, контролювати постанови ВЛК, ЛЛК, переглядати власні постанови. У разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано.

Отже, вказаними нормами визначені повноваження ЦВЛК, на яку покладається зокрема: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК; у разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано.

Відповідно до пункту 2 глави 11 розділу ІІІ Положення № 441 рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в ЦВЛК або судовому порядку. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. У разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК. ЦВЛК розглядає звернення на постанову ВЛК та приймає рішення в строки, визначеністаттею 20 Закону України "Про звернення громадян". На повторний або контрольний медичний огляд особи, зазначені в пункті 1 розділу I цього Положення, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби, ніж той, у якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої скасована або оскаржується. У разі визнання ЦВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначенийЗаконом України "Про звернення громадян". Постанови ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК оскаржуються в строки, визначеністаттею 17 Закону України "Про звернення громадян".

Системний аналіз вищенаведених приписів Положення № 441 дає підстави для висновку, що ЦВЛК, при розгляді звернення на постанову ВЛК, приймає рішення, із зазначенням порядку його оскарження, а у разі визнання ЦВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями.

Відсутність належним чином оформленого рішення ЦВЛК, або повернення заявнику звернення з відповідними роз`яснення, у разі визнання його необґрунтованим, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити у спосіб, встановлений Положенням № 441.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що Відповідач за результатами розгляду скарги Позивача про перегляд постанови ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ № 3333 від 08.11.2024 року надав останньому відповідь листом.

При цьому, зміст листа Відповідача від 20.01.2025 року не містить посилань, що звернення останнього визнано необґрунтованим та повернуто заявнику з відповідними роз`ясненнями.

Отже, у спірному випадку має місце саме протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що полягає у не прийнятті жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити у спосіб, встановлений Положенням № 441.

Саме рішення ЦВЛК, яке прийнято за результатами звернення на постанову ВЛК, є актом індивідуальної дії, який в подальшому може бути оскаржено відповідно до пункту 2 глави 11 розділу ІІІ Положення № 441, та є підставою для перегляду її в судовому порядку.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права Позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не прийняття ЦВЛК відповідного рішення за скаргою Позивача про перегляд постанови ВЛК № 3333 від 08.11.2024 року та зобов`язати повторно розглянути вказану скаргу та прийняти відповідне рішення, з у рахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Щодо вимоги Позивача про врахування при повторному розгляді скарги виписки з медичної амбулаторної картки (стаціонарного хворого) Позивача, в якій встановлений висновок «Синдром Рейно верхніх кінцівок і нижніх кінцівок з помірним ступенем порушення кровообігу. Синдром виходу з грудної клітки з обох сторін, слід зазначити таке.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного рішення, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. Зоглядуна положеннястатті 2 КАС Українищодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другоюстатті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в цій частині, оскільки суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, натомість суд не може оцінювати висновки медичної документації на предмет підтвердження наявнотсі або відсутності певних порушень функцій організму людини, і тим самим зобов`язувати субєкт владних повноважень враховувати такі документи при перегляді своїх рішень.

Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Останній день строку вирішення спору припадає на 09.05.2025, однак враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025 включно, рішення суду прийнято на наступний за вказаною датою робочий день 02.06.2025 на підставі ч. 6 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України згідно вимог якої, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо не прийняття відповідного рішення за скаргою ОСОБА_1 про перегляд постанови гарнізонної ВЛК № 3333 від 08.11.2024.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 про перегляд постанови гарнізонної ВЛК № 3333 від 08.11.2024 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених судом в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО