Справа № 460/1373/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року м. Рівне №460/1373/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат Жулідова І.С. (в режимі відеоконференції),

відповідача: представник Шеремета В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в січні 2025 року звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 25.10.2024 № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, № 0-1710-UA0045841, якими визначено податкові зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем, сільськогосподарським товаровиробником, використовує належне йому нерухоме майно у сільськогосподарській діяльності, відтак відповідно до пункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) має право на користування пільгою зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказав, що переглядаючи стан розрахунків з бюджетом, він 25.01.2025 в електронному кабінеті виявив інформацію про наявність узгоджених податкових зобов`язань. Звернув увагу, що він не подавав контролюючому органу заяву про отримання документів через електронний кабінет, разом з тим, ні засобами поштового зв`язку, ні в електронний кабінет він податкових повідомлень-рішень не отримував. Рішення контролюючого органу вважає протиправними та просить суд скасувати.

Ухвалою від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.02.2025. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою від 03.02.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою від 12.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 24.02.2025 задоволено клопотання представника відповідача відкладено підготовче засідання на 10.03.2025.

Ухвалою від 28.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь в підготовчому та у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Відповідач 04.03.2025 через підсистему "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, відповідач зазначив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належать на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна - будівлі курятників, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , будинки за номерами 4, 5, 7, 8 та 9.

ГУ ДПС у Рівненській області проведено розрахунок податку на зазначені об`єкти нерухомого майна за 2023 рік та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач зазначив, що відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності сукупності умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000,

- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником,

- така нежитлова будівля не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Відповідач вказав, що позивач не здійснює діяльність згідно КВЕД 01:47 Розведення свійської птиці, тому, відповідно, приміщення курятників не використовуються за призначенням. Також позивачем не надано документів, що свідчать про використання зазначеної будівлі за призначенням у господарській діяльності за основним видом діяльності та не здається в оренду, лізинг, позичку.

За наведеного відповідач вважає, що підстави для застосування вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на будівлі курятників відсутні, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Протокольною ухвалою від 10.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2025.

В судовому засіданні 07.04.2025 представники сторін повністю підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

Протокольною ухвалою від 07.04.2025 оголошено перерву до 28.04.2025.

В судовому засіданні 28.04.2025 закінчено судовий розгляд справи проголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача та відповідача, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_1 з 22.05.1998 зареєстрований як фізична особа - підприємець; до ЄДР внесено відомості про види економічної діяльності: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (а.с. 127-130).

Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області, є платником єдиного податку.

ОСОБА_1 подавав контролюючому органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023, в якій декларував отримання доходу у звітному періоді від підприємницької діяльності за видами: вирощування зернових культур (крім рису бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. В додатку 2 до такої декларації "Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2023 рік задекларовано земельні ділянки: власні загальною площею 8,0719 га та орендовані загальною площею 69,9349 га (а.с.111-114, 184-185).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна (об`єкти нежитлової нерухомості) - будівлі курятників, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 , загальною площею 1940,7 кв. м, право власності зареєстроване 31.03.2017 (а.с. 46-47);

по АДРЕСА_2 , загальною площею 2195,6 кв. м, право власності зареєстроване 06.02.2019 (а.с. 56-57);

по АДРЕСА_3 , загальною площею 2441,4 кв. м, право власності зареєстроване 03.05.2019 (а.с. 66);

по АДРЕСА_4 , загальною площею 2152,4 кв. м, право власності зареєстроване 30.10.2018 (а.с. 73-74);

по АДРЕСА_5 , загальною площею 2303,70 кв. м, право власності зареєстроване 06.02.2019 (а.с. 81-82).

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області 25.10.2024 винесено податкові повідомлення-рішення форма "Ф", якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік на зазначені вище об`єкти нерухомого майна, а саме:

№ 0-1710-UA0045841 на суму 65013,45 грн (а.с. 126),

№ 0-1710-UA0045841 на суму 73552,60 грн (а.с. 122),

№ 0-1710-UA0045841 на суму 81786,90 грн (а.с. 123),

№ 0-1710-UA0045841 на суму 72105,40 грн (а.с. 125),

№ 0-1710-UA0045841 на суму 77173,95 грн (а.с. 124),

а всього на загальну суму податкового зобов`язання 369632,30 грн.

При зверненні до суду позивач стверджував, що вищевказані податкові повідомлення-рішення йому надіслані контролюючим органом не були, про наявність узгоджених податкових зобов`язань він довідався в січні 2025 року з електронного кабінету платника податку.

Такі доводи відповідач не заперечив, до відзиву долучив копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого позивачу податкові повідомлення-рішення були надіслані 06.02.2025, поштове відправлення вручене 10.02.2025 (а.с. 237).

Вважаючи відсутніми підстави для визначення податкових зобов`язань, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду.

Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд перевіряє оскаржені податкові повідомлення-рішення на відповідність критеріям правомірності, установленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (п. 22.1 ст. 22 ПК України).

За визначеннями, наведеними в статті 14 ПК України:

14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

14.1.234. сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання;

14.1.235. сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу як фізичній особі визначено грошові зобов`язання за 2023 рік зі сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки, а саме нежитлові приміщення курятників, п`ять будівель, які перебувають у його власності.

Позивач доводить, що він у спірному періоді має право на податкову пільгу, оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником, вищевказане нерухоме майно відноситься до будівель сільськогосподарського призначення і він таке майно використовує безпосередньо в своїй підприємницькій діяльності при виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018) не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

В подальшому підпункт "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України зазнав змін та в редакції Закону № 3603-IX від 23.02.2024 (який набрав чинності з 16.03.2024) передбачає, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Суд враховує, що згідно з підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.10.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Підпункт 266.10.3 цієї статті ПК України передбачає, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Заперечуючи право позивача на податкову пільгу, встановлену п. "ж" пп.266.2.2 ст.266 ПК України, при визначенні податкового зобов`язання за 2023 рік відповідач покликається на редакцію цієї норми Кодексу, зміненої Законом №3603-IX від 23.02.2024, яка набрала чинності 16.03.2024.

У зв`язку з цим суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З цього випливає, що до певної події чи факту не може бути застосований нормативно-правовий акт, який набрав чинності після того, як відповідний факт або подія мали місце. Відповідно, не може бути змінено обсяг прав та обов`язків, які виникли на підставі певного юридичного факту, лише внаслідок того, що закон згодом змінився. Отже, якщо певний юридичний факт створив наслідки у вигляді певних прав та обов`язків, ці права та обов`язки мають залишатися в незмінному вигляді, а будь-яка трансформація правовідносин не допускається, бо це і є зворотна дія норм у часі.

Суд також нагадує, що згідно з пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, як стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Отже для визначення умов оподаткування та підстав звільнення від сплати податку підлягає застосуванню законодавство, що існувало на момент існування зобов`язання зі сплати відповідного податку у звітному періоді.

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що в періоді існування спірних правовідносин щодо виникнення у позивача податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий (звітний) період 2023 рік, редакція підпункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України залишалася незмінною та установлювала, що не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Доводи відповідача у відзиві ґрунтуються на тому, що будівлі курятників не визначені як об`єкти, що використовується у господарській діяльності, при цьому позивачем не надано документів, що свідчать про використання зазначених будівель за призначенням у господарській діяльності за основним видом діяльності, та не здається в оренду, лізинг, позичку. Отже, відповідач вважає, що підстави для застосування підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на будівлі курятників відсутні.

У зв`язку з цим суд враховує, що в періоді, за який позивачу визначено спірні податкові зобов`язання (2023 рік) приписи підпункту «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України застосовуються за наявності таких умов: власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (стаття 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-111 (далі - Закон №2238)).

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (стаття 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року №575-УІ).

Законом №2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язаних з цим послуг визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457.

Матеріалами справи стверджено, що позивач як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа здійснює господарську діяльність, зокрема, за такими видами КВЕД: 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» та 01.61 «Допоміжна діяльність у рослинництві» та отримує доходи від такої діяльності.

На праві власності та на праві оренди позивач в 2023 році використовував земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею понад 78 га, про що наявні відповідні відомості у контролюючого органу.

Отже, позивач відповідно до визначення, наведеного в пп. 14.1.235 ПК України, є сільськогосподарським товаровиробником (юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання).

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (далі - ДК 018-2000), до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші. При цьому він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412). До будівель з кодом 1271 відносяться: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Позивач відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником будівель курятників, які відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 і такі об`єкти відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з наданою позивачем довідкою від 28.01.2025 він в 2023 році будівлі курятників в селі Кораблище Дубенського району Рівненської області використовував для забезпечення здійснення сільськогосподарської діяльності, у тому числі для розміщення там вирощених зернових культур, посівного матеріалу, зберігання техніки, обладнання, інструментів тощо. При цьому зазначені нежитлові сільськогосподарські будівлі в оренду, лізинг, позичку не передавалися (а.с. 37).

Відповідач таких обставин не спростував. Доказів протилежного матеріали судової справи не містять.

Отже, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин та чинної на час виникнення спірних правовідносин редакції податкового законодавства України, суд доходить висновку, що позивачем дотримано умови, які надають підстави платнику податку у 2023 році не враховувати належні йому об`єкти нерухомого майна у складі об`єктів оподаткування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, адже матеріалами справи стверджено, що в 2023 році позивач як власник таких об`єктів має статус сільськогосподарського товаровиробника; такі будівлі та споруди належать до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) ДК 018-2000; такі об`єкти не надані власником в оренду, лізинг, позичку.

На переконання суду, та обставина, що позивач не здійснює такого виду сільськогосподарської діяльності, як птахівництво, а займається вирощуванням зернових культур та допоміжною діяльністю в рослинництві, не дає підстав для незастосування приписів підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України щодо таких об`єктів нежитлової нерухомості як "курятники", позаяк здійснювані позивачем види діяльності є сільськогосподарською діяльністю, він є сільськогосподарським товаровиробником, а спірні об`єкти є будівлями сільськогосподарського призначення. При цьому, суд погоджується з доводами позивача, що такі сільськогосподарські будівлі як "курятники" можуть використовуватися не лише для вирощування птиці, а й в інших господарських потребах при вирощуванні та зберіганні сільськогосподарської продукції.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справі відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень. Натомість доводи позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства та відповідають матеріалам судової справи.

Проаналізувавши наведені сторонами доводи та аргументи та оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що всі податкові повідомлення-рішення про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік не відповідають критеріям обґрунтованості та розсудливості та порушують законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування таких рішень контролюючого органу. Отже позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача відповідно до частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області форми Ф від 25.10.2024:

№ 0-1710- НОМЕР_1 ,

№ 0-1710-UA0045841,

№ 0-1710-UA0045841,

№ 0-1710-UA0045841,

№ 0-1710-UA0045841.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2957,06 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 30 травня 2025 року

Суддя Н.О. Дорошенко