Справа № 120/2994/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2025 р. Справа № 120/2994/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/2994/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 21.05.2025 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене у формі протоколу від 12.09.2024 за № 18, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом за результатами розгляду цієї справи повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". В решіт позову відмовлено.

Крім того, на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.05.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Тути Інни Вікторівни, про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом цієї справи, у розмірі 17 000,00 грн. До заяви додані документи на підтвердження розміру відповідних витрат та докази надіслання копії заяви з додатками відповідачу.

Також представник позивача просить поновити строк на подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розгляд справи здійснювався у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, що виключало проведення судових дебатів. Отже, позивач був позбавлений можливості подати відповідну заяву та докази витрат до закінчення судових дебатів, як це передбачено частинами третьої і п`ятої статті 143 КАС України. Така процесуальна ситуація, з огляду на положення частини восьмої статті 263 КАС України, свідчить про наявність об`єктивних та поважних причин пропуску строку.

28.05.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову к задоволенні заяви представника позивача щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги.

Відповідач вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, позивачем не надано договору про надання правничої допомоги, документів, що підтверджують фактичну оплату послуг адвоката, а також детального опису наданих послуг і часу, витраченого адвокатом.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не доведено неминучість понесених витрат і співмірність їхнього розміру зі складністю справи, що суперечить вимогам статті 139 КАС України та практиці Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового судового рішення за заявою представника позивача, суд дійшов такого висновку.

За текстом пункту 1 частини першої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, за приписами частини третьої статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина п`ята цієї статті).

З аналізу наведених норм процесуального закону висновується, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви "про це" до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап ? перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи ? для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Судом встановлено, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження не були подані в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду лише 27.05.2025, тобто після того, як суд ухвалив рішення по справі.

До цього позивач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу до суду не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Суд наголошує, що у позовній заяві (стор. 4 позову) зазначено про те, що позивач поніс судові витрати у розмірі 1211,20 грн, що були сплачені як судовий збір за подання адміністративного позову). Інші судові витрати позивач не планує понести.

Як було зазначено вище, відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, подача заяви після ухвалення рішення та посилання позивача на поважні причини для поновлення строку не змінюють правової природи порушення процесуального порядку, оскільки передбачене законом поновлення стосується лише строку подання доказів, а не самої заяви про розподіл витрат.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 240/571/20 та від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20.

Ба більше, в останній із вказаних постанов Верховний Суд зробив висновок про те, що навіть зазначення у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Натомість у цій справі позивач у позовній заяві зазначив лише про витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн, підтвердив, що інших витрат не поніс і не планує понести та у подальшому під час розгляду справи у строк, встановлений законом, не робив обґрунтованих заяв щодо понесення ним витрат на допомогу адвоката.

З огляду на викладене суд доходить висновку про недотриманням позивачем та його представником положень частини сьомої статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу та, як наслідок, наявність правових підстав для залишення поданої без розгляду.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 240, 252 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду ? якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Сало Павло Ігорович