Справа № 300/585/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2025 р. справа № 300/585/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився у зв`язку з достроковим розірванням контракту,
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Військова частина НОМЕР_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення коштів за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився у зв`язку з достроковим розірванням контракту.
Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`яку з достроковим розірванням контракту у відповідача виникла заборгованість за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився, у розмірі 5 043,67 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 адміністративну справу №300/585/21 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2021 адміністративну справу №300/585/21 прийнято до розгляду.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судову справу №300/585/21 передано Волинському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 адміністративну справу №300/585/21 прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1157716 від 28.02.2025 вбачається, що з 02.02.2023 зареєстрованим місцем проживання відповідача є село Угорники Івано-Франківської області.
У зв`язку із цим, Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 адміністративну справу №300/585/21 за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025, справу №300/585/21 передано судді Кафарському В.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №300/585/21 за позовом Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився у зв`язку з достроковим розірванням контракту, постановлено розгляд справи розпочати спочатку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідач копію ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 отримав 05.04.2025, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 73). Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановив наступне.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2018 №78 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (а.с. 11).
31.05.2018 солдат ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира частини з клопотанням про зарахування на військову службу за контрактом строком на 3 (три) роки (а.с. 12).
11.06.2018 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах рядового складу з 11.06.2018 до 10.06.2021 (а.с. 13, 14).
26.10.2018 укладено новий контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах сержантського та старшинського складу (далі Контракт), який набрав чинності 29.10.2018 (а.с. 15).
У зв`язку з підписанням 26.10.2018 нового контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах сержантського складу та у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2018 №58о/с (по особовому складу) та наказу від 26.10.2018 №216 (по стройовій частині) відповідача прийнято на військову службу за новим контрактом та призначено на посаду інструктором (з фізичної підготовки та спорту) відділення інструкторів (а.с. 16, 17).
Таким чином, відповідно до вказаного Контракту відповідач добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу за контрактом у Міністерстві внутрішніх справ протягом строку дії цього Контракту на умовах, установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження військової служби, сумлінно виконувати вимоги статутів, накази командирів та начальників. Згідно п. 3 цього Контракту строк його дії складав 3 (три) роки.
На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.11.2020 №73 по особовому складу з відповідачем розірвано контракт за п.п. «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
В подальшому на виконання наказу старшого начальника, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2020 №240 (по стройовій частині) з відповідачем достроково розірвано контракт 03.12.2020 за вище вказаною підставою, але враховуючи той факт що відповідач не вислужив встановлений термін строкової військової служби, на підставі частини 6 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідача було переведено на строкову військову службу та призначено на посаду стрільця 1 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону (а.с. 18).
За час проходження військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідач забезпечувався військовим майном. При цьому, заборгованість відповідача, за доводам позивача, становить 5 043,67 грн за предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився, яке відповідач отримував під час проходження військової служби за контрактом.
Так, сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився згідно довідки розрахунку №1 від 16.01.2021, складає 5 043,67 грн (а.с. 20).
Суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.01.2020 №9 виключено стрільця 1 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону старшого сержанта ОСОБА_1 з утриманням за предмети речового майна, строк експлуатації (носіння) яких не закінчився в сумі 5 043,67 грн (а.с. 21).
Відповідач в добровільному порядку не відшкодував суму коштів за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився, що стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 1 статті 91 Закону № 2011, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про Національну гвардію України», норми забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України військовою формою одягу, спеціальним одягом, взуттям та спорядженням, а також іншими предметами речового майна визначаються Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475, зокрема, затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період (далі Інструкція №475).
Відповідно до п. 1 підрозділу 1 розділу 1 Інструкції №475, ця Інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі військовослужбовці) та працівників.
Згідно абз. 1 п. 18 підрозділу 1 Розділу III Інструкції №475, у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, а також у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у разі звільнення військовослужбовців, зокрема, за службовою невідповідністю, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідача було забезпечено речовим майном згідно встановлених норм. День виникнення права на речове майно виникло з дня підписання контракту відповідачем.
Також під час проходження військової служби за контрактом та для виконання обов`язків за посадою відповідач додатково отримував інвентарне речове майно відповідно до встановлених норм, яке відповідно до п. 17 розділу IV Інструкції №475 підлягає здачі на склад, при виключенні військовослужбовців зі списків військової частини.
У зв`язку з достроковим розірванням контракту у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем на загальну суму 5 043,67 грн за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився.
Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою-розрахунком №1 на утримання вартості речового майна від 16.01.2021 (а.с. 20) та довідкою-розрахунком заборгованості, яка рахується за ОСОБА_1 на день звільнення в запас (виключення) зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 НГУ від 16.01.2021 (а.с. 22).
Для вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем було підготовлено Претензію №1 від 16.01.2021 щодо утримання вартості виданих предметів речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився, яку 16.01.2021 отримано відповідачем під особистий підпис (а.с. 23-25).
У даній претензії пропонувалося відповідачу протягом 20 календарних днів з дня виключення зі списків особового складу військової частини сплатити кошти у добровільному порядку за вказаними у претенції реквізитами військової частини.
Проте, заборгованість у встановлений термін відповідач не погасив. Протилежного суду не підтверджено.
Згідно з частинами першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства, будучи обізнаним про необхідність відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, ані у двадцятиденний термін з дня його звільнення зі служби, ані на час розгляду даної справи, кошти у розмірі 5 043,67 грн не відшкодував, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно із частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 270,00 грн з відповідача стягненню не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
позов Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за видані предмети речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився у зв`язку з достроковим розірванням контракту задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) кошти за видані предмети речового майна, строк експлуатації (носіння) яких не закінчився, у розмірі 5 043 (п`ять тисяч сорок три) грн 67 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Позивачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.