Справа № 752/7141/25
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7141/25
Провадження № 2-а/752/239/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

у березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АВ №00003918 від 07.01.2025року.

Зазначає, відповідачем прийнято постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі від 07.01.2025року серії АВ №00003918 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якої він, як відповідальна особа, 27.12.2024 року о 20 год. 19 хв. за адресою М-01, км. 49 + 495, Київська обл., допустив рух транспортного засобу Volvo FН 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988 % (2,795 тонн) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

Також у вказаній постанові зазначено, що фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу складає 47 550 кг, а виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу склали 42 795 кг.

Позивач зазначає, що в даному випадку відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, оскільки із спірної постанови вбачається, що ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення можна за посиланням, однак за вказаним посиланням відсутні дані про фотографії транспортного засобу -спеціалізованого напівпричепу контейнеровоза, зокрема, фотографії із зображенням розпізнавального номерного знаку.

Натомість, наявні лише дані про фотографії із зображенням розпізнавального номерного знаку транспортного засобу Volvo, моделі FH 13.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як наслідок, у постанові не було зазначено відомостей про спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, який у з`єднанні з автомобілем Volvo, моделі FH 13.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був задіяний у перевезенні вантажу.

Отже,оспорювана постанова не відповідає встановленим вимогам, адже не містить повної інформації про транспортний засіб - спеціалізований напівпричіп контейнеровоз марки Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також прийнята уповноваженою посадовою особою не в порядку та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вантажний спеціалізований сідловий тягач - Е марки Volvo, моделі FH 13.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є трьохвісним тягачем, а відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 напівпричіп Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_4 , є спеціалізованим трьохвісним вантажним напівпричепом-контейнеровозом, які згідно з товарно-транспортною накладною №05/27-12 від 27.12.2024 року були задіяні в составі для перевезення вантажу, а саме: контейнера з кукурудзою насипом масою нетто 15 440 кв та масою брутто 44080 кг, що не перевищує встановлених п. 22.5 ПДР дозволених параметрів загальної маси составу транспортних засобів (44 тони).

Отже, як зазначає позивач, оскаржувана постанова прийнята на підставі непідтверджених висновків уповноваженої посадової особи щодо порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР України в частині перевищення нормативних параметрів загальної маси составу транспортних засобів, що вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 28.03.2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

09.04.2025 року від представника відповідача -Ярошенко К.О. на адресу суду надійшов відзив на вказаний адміністративний позов, в якому остання проти позову заперечила, вказала, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню в постанові; перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України встановлено з урахуванням вимірів з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги; автоматичний пункт габаритно-вагового контролю в русі станом на час фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації був справним, готовим до експлуатації, а отже, показники вимірювань навантажень на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними, достовірними відомостями; товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача; за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер; позивачем ненадано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера із відповідним маркуванням; відсутність контейнера підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Перш за все, щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаним адміністративним позовом суд вказує, що відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Позивач, зазначає, що про оскаржувану постанову дізнався лише 12.03.2025 року під час отримання повідомлення про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання оскаржуваної постанови та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 77358219.

Доказів отримання/неотримання позивачем оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Таким чином, зазначені доводи свідчать про поважність пропуску строку позивачем для звернення до суду з цим позовом, а тому суд вважає можливим пропущений позивачем строк поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11лютого 2015року №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У силу вимог п.п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів, здійснює стягнення відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до пп. б) п. 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісьобладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 року № 512.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, що передбачено пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Формування проекту постанови здійснюється автоматизовано.

При цьому, уповноважена посадова особа може створювати ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Як вбачається, 07.01.2025 року Державною службою України з безпеки на транспорті прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00003918.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 27.12.2024 року о 20 год. 19 хв. за адресою М-01, км 49+495 Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Volvo, моделі FH 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_5 , вул. Лебедєва Академіка, буд. 1, корп. 8, кв. 108, м. Київ. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5. ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988 % (2,795тонн) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказані результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення: виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса - 42795 кг; фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт., спарені колеса - 3 вісь, відстань між вісями 1-2, 2780 мм, 2-3: 1 320 мм, 3-4: 5320 мм, 4-5: 1310 мм, 5-6: 1320 мм, навантаження на вісь 1 -5 950 кг, 2 -5 350 кг, 3 -9 850 кг, 4 - 9 000 кг, 5 -8800 кг, 6 - 8 600 кг, загальна маса - 47 550 кг, висота - 3,396 м; ширина - 2,52 м; довжина - 15,868 м.

Синенко В.С. є керівником ТОВ «Іст Агро сервіс», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.08.2024 року між ТОВ «Іст Агро сервіс» та ТОВ «Агро стар холдинг» укладено договір оренди техніки №19-08/24-01, відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати за оплату орендареві у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти в строкове користування сільськогосподарську техніку та самохідні машини чи механізми та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до додатку № 2 до договору оренди техніки №19-08/24-01 від 01.08.2024 року ТОВ «Іст Агро сервіс» передало ТОВ «Агро стар холдинг» в оренду, в тому числі, сідловий тягач Volvo FH 13.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Власником транспортного засобу Koegel, д.н.з. НОМЕР_4 , який є спеціалізованим напівпричіпом-контейнеровоз (переобладнано з 2014 року), є Компанченко С.А., що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Власником транспортного засобу Volvo FH 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 , який є вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем-Е, є ТОВ «Іст арго сервіс», що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 27.12.2024 № 51/27-12 ТОВ «Агро стар холдинг» перевозило контейнер з кукурудзою маса 15 440 т., транспортний засіб Volvo FH 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Koegel, д.н.з. НОМЕР_4 .

Отже, зі змісту постанови вбачається, що суть порушення полягає в допущені відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,988 % (2,795 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

Тобто об`єктивна сторона порушення визначена у перевищенні максимальної фактичної маси транспортного засобу.

Аналізуючи п. 22.5 ПДР України та зміст оскаржуваної постанови, вбачається, що під час розгляду відомостей із матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM-21, WAGA-WIM35, зав. №6 відповідач визначив зафіксований у постанові транспортний засіб, як такий, що згідно п. 22.5. ПДР України має дозволену максимальну масу 40 тонн.

При цьому, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, не містить відомостей щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепа-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача Volvo FH 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 .

У той же час, нормами п.22.5 ПДР України закріплено, що фактична допустима маса контейнеровоза не може перевищувати 44 т.

Відповідно розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав здійснюватися з урахуванням вказаних обставин.

Вимоги щодо необхідності вказаних відомостей у постанові кореспондують вимогам ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

У ст. 1 цього ж Закону наведені визначення основних термінів, зокрема: габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Статтею 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначена класифікація транспортних засобів, відповідно до якої транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення. При державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника(вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Суб`єкти господарювання, що здійснюють торгівлю транспортними засобами та придбали транспортний засіб, який перебував на державній реєстрації, для його наступного продажу, звільняються від обов`язку здійснення державної реєстрації такого транспортного засобу. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (зі змінами) затверджено та уведено в дію підзаконний нормативно-правовий акт, яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 3 цього ж Порядку регламентовано, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

На власників транспортних засобів покладено обов`язок зареєструвати (перереєструвати) протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 7 Порядку).

Відповідно до п. 10 цього Порядку перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певноїмарки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями реєстру сертифікатів затвердження типу і виданих виробниками сертифікатів відповідності колісних транспортних засобів та обладнання.

На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки (п. 16 Порядку).

Міністерство транспорту України на виконання п. 3 розділу1 Програми заходів щодо забезпечення збереження вантажів, захисту їх від розкрадань і безпеки пасажирів на транспорті, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1995року № 7, наказом від 14.10.1997 року за №363 затвердило Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

З вступної частини вказаного наказу вбачається, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

В розділі 17 окремо визначені Правила перевезень вантажів у контейнерах. Серед наведених у Правилах вимог та заборон серед іншого зазначено про наявну заборону перевезення в універсальних контейнерах сипучих вантажів без тари, наявна вимога має єдину нумерацію контейнерів, а також вимога нанесення фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, визначеного маркування із зазначенням належності такого контейнера, його дати виготовлення, проходження капітального та поточного ремонтів та ін.

Відповідно до п. 17.3. Правил спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

У свою чергу, вказані Правила серед іншого визначають відповідальність за їх порушення.

Натомість, невідповідність способу маркування та/або способу завантаження і перевезення вантажів (зокрема щодо сипучих вантажів) не дає підстави посадовим особам органів державної влади самостійно змінювати технічні характеристики транспортного засобу шляхом зміни його вагових параметрів.

Зокрема, після реєстрації транспортного засобу та відображення у реєстраційному свідоцтві відомостей про належність такого напівпричепу до категорії спеціалізованих напівпричепів - контейнеровозів власник цього транспортного засобу має законне право розраховувати, що при визначенні його вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення п. 22.5 ПДР України в частині, що стосується контейнеровозів, відповідно до яких максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 44 тони.

Крім того, надане розмежування максимально допустимого навантаження транспортних засобів у п. 22.5 ПДР України не дає можливості самостійно змінювати вказаний ваговий параметр транспортного засобу в залежності від дотримання чи не дотримання перевізником Правил перевезення вантажів, виду та характеру вантажу, наявності чи відсутності необхідного маркування контейнера.

Оскільки, ключовим при проведенні такого визначення мають бути технічні характеристики самого транспортного засобу, визначені заводом-виробником та підтверджені посадовими особами під час його державної реєстрації. Відповідно з моменту проведення реєстрації транспортного засобу держава визнає та офіційно приймає його на облік із зазначенням у реєстраційному свідоцтві притаманних йому технічних характеристик.

Самостійна зміна посадовою особою суб`єктом владних повноважень гранично допустимих вагових параметрів транспортного засобу не може відповідати принципам належного урядування та правової визначеності.

У випадку здійснення власником такого транспортного засобу його самовільного переобладнання та експлуатації без приведення реєстраційних документів на нього у відповідність із притаманними такому напівпричепу технічними характеристиками, за умови належної фіксації такого факту відповідною посадовою особою, може бути підставою для притягнення відповідальної особи до відповідальності.

Натомість таке порушення не охоплюється диспозицією ст. 132-1 КУпАП.

За таких обставин, при встановленні технічних характеристик транспортного засобу, посадовець повинен був ідентифікувати його як вантажний спеціалізований сідловий тягач із спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом та визначати можливе перевищення ним фактичної маси, виходячи із максимально дозволеної для контейнеровозів у розмірі 44 тонни, а не 40 тонн, як було враховано ним при проведенні розрахунків.

Суд зазначає, що з огляду на встановлення п. 22.5 ПДР України різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепа-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

З огляду на вказане, суд зазначає про безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржувані постанови факту проїзду транспортного засобу Volvo, моделі FH 13.480, д.н.з. НОМЕР_1 , що є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, разом із спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом Koegel, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів.

При цьому, згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними в п. 22.5 ПДР України на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За таких обставин, посадова особа відповідача при складенні постанови неправильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача в 40 т, та, як наслідок, провела розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Отже, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання відповідача на те, що напівпричіп-контейнеровоз повинен мати відповідне маркування, без якого віднести такий транспортний засіб до контейнеровозів немає можливості суд оцінює критично, з огляду на те, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнера, не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Наказу №363 та для цілей застосування положень п. 22.5 ПДР України.

При цьому, оскаржуваною спірною постановою позивача притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення вимог щодо маркування контейнерів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про протиправність оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутністьадміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72, 77, 78, 139, 161, 242-246, 250, 256,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, серії АВ №00003918 від 07.01.2025 року, прийняту Державною службою України з безпеки на транспорті, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з питань безпеки на транспорті, місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко