Справа № 620/3621/25
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/3621/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» (далі також позивач, ТОВ «Чернігівський м`ясний двір») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі також відповідач), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 02 грудня 2024 року № 19003/ж10/25-01-07-00 у частині нарахування пені у розмірі 701 020,06 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

У відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки до перевірки ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» не надано документальне підтвердження зарахування грошових коштів від нерезидента Azgersu LLC (Азербайджан) на поточні рахунки резидента у банках України за експортований товар за зовнішньоекономічним контрактом від 10.11.2022 № BAKU20221110 за перевіряємий період (01.01.2024 - 31.07.2024). Також до перевірки не надано документів, визначених статтею 13 Закону № 2473, які можуть продовжити (зупинити) строк розрахунків, встановлений НБУ, за окремими операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 10.11.2022 № BAKU20221110. Крім того, ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» не надано документальне підтвердження щодо повідомлення уповноваженому банку про зміну кредитора в зобов`язанні іншою особою (ТОВ «Укрм`ясо-Агромол») за зовнішньоекономічним контрактом від 10.11.2022 № BAKU20221110 у сумі 52 194,00 дол. США відповідно до умов угоди про поступку права вимоги від 07.04.2023 б/н.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Чернігівській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» взято на податковий облік в ГУ ДПС у Чернігівській області 25.07.2011 та є платником податку на прибуток, податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору.

Основними видами господарської діяльності є: 10.11 виробництво м`яса (основний); 46.23 оптова торгівля живими тваринами; 46.24 оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою; 46.32 оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

З метою здійснення своєї господарської діяльності ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» (Продавець) було укладено контракт №ВАKU2021110 від 10.11.2022 року з нерезидентом ООО «АЗ-ГЕРСУ» AZGERSU (Покупець) на продаж м`яса і м`ясних продуктів. Предмет договору. М`ясо та м`ясні продукти. Країна відвантаження Товару - Україна. Країна походження Товару - Україна. Країна призначення - Азербайджан. Ціна і загальна сума контракту. Ціни встановлюються в дол. США. Документ сформований в системі «Електронний суд» 31.03.2025 6 Умови платежу. Продавець має в термін 14 днів з дати відвантаження Товару направити Покупцю всі необхідні документи для сплати. Оплата буде здійснена авансовим платежем через інвойс або протягом 180 днів після надходження товару на митницю. Умови та терміни поставки. На умовах Інкотермс 2010. Право власності, ризик пошкодження товару залишається у Продавця до дати надходження Товару до митного пункту країни Покупця. Штрафні санкції. У випадку протермінування поставки Товару по вині Продавця більше ніж на 10 к. д. Покупець має право розірвати контракт і отримати компенсацію. Сума і вид компенсації обговорюються продавцем та Покупцем по кожному випадку окремо.

На виконання умов контракту №BAKU20221110 від 10.11.2022 позивач поставив Товар (м`ясо яловиче заморожене, обвалене у блоках) нерезиденту LLC AZGERSU (Азербайджан) на загальну суму 107 130,00 дол. США, що становить за офіційним курсом НБУ 3 917 594,12 грн. згідно митних декларацій, а саме:

- ЕК 10 АА №22UA32U6 від 21.12.2022 року на суму 54936,00 дол США, що становить за офіційним курсом НБУ на момент перетину митного кордону України 3917594,12 грн;

- ЕК 10 АА №22UA96U1 від 14.02.2023 року на суму 54194,00 дол США, що становить за офіційним курсом НБУ на момент перетину митного кордону України 1908651,51 грн.

02.12.2022 LLC AZGERSU на користь Позивача було сплачено 24000,00 дол. США згідно контракту №BAKU20221110 від 10.11.2022.

07.04.2023 між позивачем ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» («Кредитор») та ТОВ «УКРМ`ЯСО-АГРОМОЛ» («Новий кредитор») та ТОВ «АЗГЕРСУ» («Боржник»), було укладено угоду про поступку права вимоги, відповідно до предмету якого Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги першого і став кредитором по Контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022.

Кредитором (ТОВ «Чернігівський м`ясний двір») було переведено на Нового кредитора (ТОВ «УКРМ`ЯСО-АГРОМОЛ») борг в обсязі та на умовах, які існували у момент укладення цієї угоди. Сторони домовилися про встановлення грошової оцінки боргу, що переводиться, у сумі 52194,00 доларів США.

За цією Угодою Новий кредитор одержує право (замість Кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором. (п. 1.3 Угоди).

Згідно з п. 1.4. вказаної Угоди, з моменту набуття Новим кредитором права вимоги, припиняються зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором та виникають зобов`язання Боржника перед Новим кредитором.

Також 07.04.2023 Новим кредитором (ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ») було виставлено на ім`я ТОВ «АЗГЕРСУ» Інвойс № 1 від 07.04.2023 року до контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 відповідно до умов угоди про поступку права вимоги від 07.04.2023 на загальну суму 30000,00 дол США.

11.04.2023 ТОВ «АЗГЕРСУ» на користь ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ» було сплачено 15000,00 дол США.

12.04.2023 ТОВ «АЗГЕРСУ» на користь ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ» було сплачено 15000,00 дол США.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області отримано листи ДПС України від 07.08.2023 року №18996/7/99-00-07-05-02-07 та від 02.10.2023 року №24652/7/99- 00-07-05-02-07 з витягом податкової інформації від Національного банку України (листи від 25.07.2023 року №25-0005/156/ДСК, від 20.09.2023 №25-0008/218/ДСК) щодо порушення ТОВ «ЧЕРНІГІВСЬКИЙ М`ЯСНИЙ ДВІР» Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» у частині порушення граничних строків розрахунків при здійсненні експортних операцій по зовнішньоекономічному контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 (дата здійснення операцій 21.12.202, 14.02.2023; дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 19.06.2023, 12.08.2023).

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області у жовтні 2024 року проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Чернігівський м`ясний двір», з питань дотримання вимог валютного законодавства за період діяльності з 01.01.2024. року по 31.07.2024 року по контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022, про що складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 30 жовтня 2024 року за № 15390/Ж5/25-01-24-07-06-01 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Чернігівський м`ясний двір».

Актом перевірки встановлено, що станом на 31.07.2024 розрахунки по контракту №ВАКU20221110 від 10.11.2022 року з нерезидентом LLC AZGERSU (Азербайджан) не завершені, та обліковується дебіторська заборгованість 83 130,00 дол США.

Таким чином, встановлено порушення частин 1, 2 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 року № 2473- VII «Про валюту і валютні операції» з урахуванням пункту 14 прим. 2 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» у частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків по експортним операціям згідно контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 року, укладеного з нерезидентом LLC AZGERSU (Азербайджан), у сумі 30 936,00 дол США на 213 календарних днів (з 01.01.2024 по 31.07.2024) та у сумі 52 194,00 дол США на 213 календарних дні (з 01.01.2024 по 31.07.2024).

На підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства від 30.10.2024 № 15390/Ж5/25-01-24-07-06-01 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2024 № 19003/ж10/25-01-07-00 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 1567387,61 грн за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4. пункту 19-1.1.статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Згідно зі статтею 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Положення статті 42 Конституції України системно пов`язані зі статтею 16 Конституції України щодо однієї із основних функцій держави - забезпечення економічної безпеки України; а також мають безпосередній, органічний зв`язок зі статтею 41 Конституції України щодо змісту та форм права власності, непорушності права приватної власності.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 92 Конституції України правові засади і гарантії підприємництва визначаються виключно Законами України.

Отже, конституційно-правова норма, яка декларує право на підприємницьку діяльність, також містить застереження, що сферою його реалізації є тільки ті види діяльності, що не заборонені законом. Законодавець вказав і на засоби обмеження - пряму заборону шляхом відсилання до поточного законодавства, в першу чергу Господарського та Цивільного кодексів України.

Так, Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у статті 3 констатує свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а Господарський кодекс України (далі -ГК України) визначає її одним із загальних принципів господарювання.

Загальні принципи підприємницької діяльності, сформульовані у статті 44 ГК України, відповідно до якої підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Наведений вище принцип вільного вибору і самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, перш за все, встановлює можливість для суб`єктів підприємницької діяльності України підтримувати відносини з іноземними суб`єктами господарської діяльності з урахуванням положень Конституції та законів України, а також міжнародних норм і правил. Правове регулювання такої діяльності, а також обмеження щодо її здійснення встановлені Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ, тут і далі - у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - також Закон №2473-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Закріплення принципу використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд надає право підприємцям самостійно вирішувати питання про долю належної їм частки валютної виручки, тобто прибутку, отриманого від здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності. Проте цей принцип також діє з певними обмеженнями, які, зокрема, встановлені Законом № 2473-VIII.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Приписами статті 4 Закону № 2473-VIII передбачено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

За змістом частини п`ятої статті 11 Закону № 2473-VIII Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (частина друга статті 13 Закону №2473-VIII).

Відповідно до п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5 із змінами і доповненнями (далі - Положення № 5), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 затверджено Інструкцію про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - Інструкція № 7). Ця Інструкція розроблена відповідно до статей 6, 7, 15, 25, 44, 56 Закону України "Про Національний банк України", статей 12, 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" та встановлює порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків.

Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними нормативними актами.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правлінням Національного банку України прийнято Постанову від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі також - Постанова НБУ №18).

Пунктом 14-2 Постанови НБУ №18 встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року, і відповідно до пункту 14-3 Постанови НБУ №18:

- не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

- застосовуються з урахуванням установлених Національним банком України за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого ч.1 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Згідно з пунктом 22 розділу II Положення №5 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті .21 розділу II цього Положення не поширюються на операції в незначному розмірі з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Підпунктом 7 пункту 2 розділу І Положення №5 визначено, що незначний розмір валютної операції (далі - незначний розмір) - розмір валютної операції (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення і операції), який є меншим, ніж розмір, що установлений для фінансових операцій, що і підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері і:запобігання та. протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до пункту 1 статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 №1702 (що діяв до 28.04.2020) фінансова операція підлягає обов`язковому фінансовому моніторингу у разі, якщо сума, на яку вона здійснюється, дорівнює чи перевищує 150 000 гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну 150 000 гривень.

Стаття 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-ІХ (чинний з 28.04.2020) вказує, що фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції.

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону №2473- VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Водночас, надходження валютної виручки на рахунок резидента можливе лише за дійсним зобов`язанням і не очікується за припиненим.

У такому аспекті слід звернутися до загальних засад зобов`язального права та зауважити, що за своїм обсягом поняття виконання є дещо вужчим, ніж поняття припинення, оскільки останнє охоплює всі випадки ліквідації зобов`язально-правового зв`язку, незалежно від виконання раніше досягнутих домовленостей.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Наведені вище норми цивільного законодавства в контексті спірних правовідносин кореспондуються із положеннями частини 4 статті 6 та частини 1 статті 14 спеціального Закону№ 959-ХІІ, якими передбачено, що суб`єкти ЗЕД мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України. Крім того, всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

За визначенням частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. ст. 512 - 516 Цивільного кодексу України із змінами і доповненнями (далі - ЦКУ), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Так, одним із способів припинення зобов`язань у цивільному праві є зарахування у разі заміни кредитора, при якому у разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 603 ЦК України).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги також в практиці ділового обороту називається «договором цесії», а його суб`єкти відповідно «цедентом» (старий кредитор) та «цесіонарієм» (новий кредитор).

Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що випадки, у яких суб`єктам господарювання забороняється припиняти зобов`язання шляхом зарахування у разі заміни кредитора, мають бути визначені виключно в законах України. Однак, жодних обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньо-економічними операціями законами України не передбачено.

Указана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 806/2099/17.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 позивач поставив Товар (м`ясо яловиче заморожене, обвалене у блоках) нерезиденту LLC AZGERSU (Азербайджан) на загальну суму 107 130,00 дол США, що становить за офіційним курсом НБУ 3 917 594,12 грн згідно митних декларацій, а саме:

- ЕК 10 АА №22UA32U6 від 21.12.2022 на суму 54936,00 дол США, що становить за офіційним курсом НБУ на момент перетину митного кордону України 3917594,12 грн;

- ЕК 10 АА №22UA96U1 від 14.02.2023 року на суму 54194,00 дол США, що становить за офіційним курсом НБУ на момент перетину митного кордону України 1908651,51 грн.

02.12.2022 LLC AZGERSU на користь позивача було сплачено 24000,00 дол США згідно контракту №BAKU20221110 від 10.11.2022.

Станом на 31.07.2024 розрахунки по контракту №BAKU20221110 від 10.11.2022 року, укладеному з нерезидентом LLC AZGERSU (Азербайджан), не завершені, обліковується прострочена дебіторська заборгованість 83 130,00 дол США.

Крім того, суд встановив, що 07.04.2023 між позивачем («Кредитор») та ТОВ «УКРМ`ЯСО-АГРОМОЛ» («Новий кредитор») та ТОВ «АЗГЕРСУ» («Боржник»), було укладено угоду про поступку права вимоги, відповідно до предмету якого Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги першого і став кредитором по Контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022.

Кредитором було переведено на Нового кредитора борг в обсязі та на умовах, які існували у момент укладення цієї Угоди.

Сторони домовилися про встановлення грошової оцінки боргу, що переводиться, у сумі 52194,00 доларів США.

За цією Угодою Новий кредитор одержує право (замість Кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором. (п. 1.3 Угоди).

Згідно з п. 1.4. вказаної Угоди, з моменту набуття Новим кредитором права вимоги, припиняються зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором та виникають зобов`язання Боржника перед Новим кредитором.

Також 07.04.2023 Новим кредитором (ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ») було виставлено на ім`я ТОВ «АЗГЕРСУ» Інвойс № 1 від 07.04.2023 року до контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 відповідно до умов угоди про поступку права вимоги від 07.04.2023 на загальну суму 30000,00 дол США.

11.04.2023 ТОВ «АЗГЕРСУ» на користь ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ» було сплачено 15000,00 дол США.

12.04.2023 ТОВ «АЗГЕРСУ» на користь ТОВ «УКРМ`ЯСО АГРОМОЛ» було сплачено 15000,00 дол США.

Відповідно до пп. 2 п. 9 розд. III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 (далі - Інструкція № 7), банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному п. 16 прим. 2 розд. IV Інструкції № 7.

При цьому у разі укладання договору про відступлення права вимоги між двома резидентами України, право кредитора переходить до іншого резидента, і в послідуючому валютна виручка надійде не власнику експортованої продукції, а іншій особі.

Разом з тим, відповідно до пп. 6 п. 9 розд. III Інструкції № 7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

Отже, допускається здійснення відступлення права вимоги між резидентами при здійсненні експортних операцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Суд також звертає увагу на те, що з додатку Акта перевірки «Розрахунок пені» вбачається, що відповідачем було нараховано пеню на суму 52194,00 доларів США за кількість днів прострочення з 01.01.2024 року по 31.07.2024 року, період прострочення 213 днів. При розрахунку пені відповідачем було застосовано курс валют на момент виникнення заборгованості з розрахунку 36,5686 грн. за 1 долар США.

Проте, як встановлено судом, за угодою про поступку права вимоги до моменту виникнення заборгованості (13.08.2023) 07.04.2023 та 11.04.2023 контрагентом позивача ТОВ АЗГЕРСУ» було сплачено на користь Нового кредитора загалом 30000,00 доларів США.

Враховуючи курс 36,5686 грн за один долар США (який взяти за основу розрахунку пені податковим органом в Акті перевірки) 07.04.2023 та 11.04.2023 було сплачено еквівалент у гривні 1097058,00 грн.

Тому 0,3% за кожен день прострочення з суми 1097058,00 грн. з урахуванням прострочення на 213 днів - складає 464053,56 грн (1097058*0,3%*141=701020,06 грн).

Також суд зазначає, що згідно із статті 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено того, що позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких його притягнуто до відповідальності, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, а також діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Суд враховує обставини справи, дії позивача щодо укладення між ним (ТОВ «Чернігівський м`ясний двір» («Кредитор») та ТОВ «АЗГЕРСУ» («Боржник»), угодуи про поступку права вимоги, відповідно до предмету якого Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги першого і став кредитором по Контракту № BAKU20221110 від 10.11.2022 та проведену часткову сплату за вказаним контрактом відповідно до статті 112 ПК України наявні підстави для звільнення позивача від відповідальності за порушення вимог частини 2 статті 13 Закону№2473-VIII.

У справі «Садоха проти України» (заява № 77508/11) ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (право на мирне володіння майном); Суд нагадав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, а санкція - тяжкості правопорушення, для покарання за який вона призначається (п. 31); справді розмір відповідальності був значним для заявника, проте немає жодних доказів того, що той міг би завдати будь-якої серйозної шкоди державі: він не ухилявся від виконання своїх обов`язків і не завдав будь-яку іншу майнову шкоду державі; Суд не переконали доводи Уряду, що оцінка пропорційності була включена до рішень національних органів влади; складається враження, що міркування щодо, зокрема, неумисного характеру дій заявника, незважаючи на те, що заявник порушував ці питання під час провадження, не мали жодного значення під час ухвалення рішення (п. 33); Уряд не навів достатніх аргументів того, що менш суворе покарання у виді штрафу було недостатнім для досягнення бажаного результату - запобіганню повторному порушенню (п. 34); за цих обставин відповідальність наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною вчиненому правопорушенню, отже, було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Таку ж позицію ЄСПЛ також висловив у справі «Мякотін проти України» (заява № 29389/09), в якій також констатовано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (захист права власності).

У справі «ТОВ «Світ розваг» та інші проти України» (заява № 13290/11 та 2 інші) Суд констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції; у цій справі Суд нагадав, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету; окрім того, втручання у право власності має здійснюватися з дотриманням «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і дотриманням передбачених прав; такий «справедливий баланс» не буде дотримано у разі, якщо зацікавлена особа нестиме надмірний тягар.

У справі «Ель Озаір проти Румунії» (заява № 41845/12, п.п. 24-26) Суд зазначив, що загальні принципи, які є застосовними і до цієї справи, викладені в рішенні Grifhorst v. France (заява № 28336/02, п.п. 81-83); Суд підкреслює, що сторонами не оспорюються факт того, що накладена санкція на заявника становила втручання у його право на мирне володіння майном; Суду необхідно встановити, чи було дотримано розумного балансу між цілями, які були застосованими для досягнення цієї мети, і захистом права заявника на мирне володіння майном; розумного балансу не буде досягнуто у тому разі, якщо на заявника було накладено індивідуальний та надмірний тягар; Урядом не було наведено переконливих причин того, що лише накладення штрафу було б недостатнім для досягнення стримувального та карального ефекту, а також запобіганню майбутніх порушень вимог декларування; Суд не може не звернути увагу, що Суд Європейського Союзу нещодавно вирішив, що сукупний штраф, який складався із штрафу та інших видів відповідальності не був пропорційним (рішення Суду ЄС від 30.01.2019; об`єднані справи №o C-335/18 та C-336/18).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що приймаючи податкове повідомлення-рішення від 02.12.2024 № 19003/ж10/25-01-07-00 ву частині нарахування пені у розмірі 701020,06 грн, податковим органом не дотримано принципу пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і дотриманням передбачених прав та розумного балансу між цілями, які були застосованими для досягнення цієї мети, і захистом права заявника на мирне володіння майном, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу вимог частини 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 3 статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 8412,24 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8412,24 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» Головного управління ДПС у Чернігівській області від 02.12.2024 № 19003/ж10/25-01-07-00 у частині нарахування пені у розмірі 701020,06 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір» судовий збір у розмірі 8412,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський м`ясний двір», вул.Івана Франка, 1-А, м.Чернігів, 14021,.

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2025 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА