Справа № 200/1140/25
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа№200/1140/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, поверх 2, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2025 через систему "Електронний суд" до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.02.2025 № 87 про відмову в призначенні пенсії з 31.01.2025;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою № 202 розділ 1, період навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, та періоди роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 31.03.2015, 31.08.2017, 01.02.2018, з 30.08.2019 по 31.08.2019, 01.09.2019, з 30.10.2019 по 31.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 30.04.2020, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 30.11.2022 по 04.12.2022, з 30.03.2023 по 31.03.2023;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31.01.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 31.01.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Рішенням відповідача від 27.02.2025 року № 25 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років.

Рішення від 07.02.2025 № 87 позивач вважає протиправним, посилаючись на те, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком робіт затвердженому Постановою № 202 розділ 1 період навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, та періоди роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 31.03.2015, 31.08.2017, 01.02.2018, з 30.08.2019 по 31.08.2019, 01.09.2019, з 30.10.2019 по 31.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 30.04.2020, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 30.11.2022 по 04.12.2022, з 30.03.2023 по 31.03.2023.

Тому, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

10.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що 31.01.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Рішенням від 07.02.2025 № 87 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років. Робота підземні, професії за пост.№ 202 (25) становить: 23 роки 11 місяців 17 днів. Страховий стаж становить: 47 років 05 місяців 22 дні (з урахуванням пільгового стажу).

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що підстав для призначення позивачеві пенсії відсутні.

Згідно розпорядження Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року № 21 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» на підставі підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/1140/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Кошкош О.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 200/1140/25. Зобов`язано відповідача надати суду у строк до 02.04.2025: заяву про призначення пенсії з додатками, розрахунок стажу позивача; індивідуальні відомості про застраховану особу позивача (довідка ОК-5).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

01.04.2025 до Донецького окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку від відповідача надійшли документи, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2025.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

31.01.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Рішенням відповідача від 07.02.2025 № 87 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. Робота підземні, професії за пост.№ 202 (25) становить: 23 роки 11 місяців 17 днів. Страховий стаж становить: 47 років 05 місяців 22 дні (з урахуванням пільгового стажу). Також повідомлено, що до пільгового та страхового стажу роботи зараховані всі періоди роботи.

Рішення від 07.02.2025 № 87 позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Аналіз ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку, що умовою реалізації права на призначення пенсії є:

- робота особи не менше 25 років на посадах за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.94 № 202), або 20 років на провідних професіях на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень);

- зайнятість особи повний робочий день на роботах згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України Списком.

Позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком робіт затвердженому Постановою № 202 розділ 1 період навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, та періоди роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 31.03.2015, 31.08.2017, 01.02.2018, з 30.08.2019 по 31.08.2019, 01.09.2019, з 30.10.2019 по 31.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 30.04.2020, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 30.11.2022 по 04.12.2022, з 30.03.2023 по 31.03.2023.

Щодо необхідності пільгового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-VI, суд зазначає наступне.

Як видно із копії трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 12.04.2000 позивач у період з 20.05.1999 по 28.06.1999 працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті; з 04.01.2000 по 12.04.2000 працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті; з 01.09.1996 по 06.06.2000 навчання в Селидівському гірничому технікумі; з 14.08.2000 по 08.01.2006 працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті; з 23.01.2006 по 31.07.2014 працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем на підземних гірничих роботах; з 13.08.2014 по 01.01.2022 працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем на підземних гірничих роботах.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так в матеріалах справи наявні уточнюючі довідки:

- ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна»» від 01.09.2023 № 1-1018, яка підтверджує безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах згідно Списку № 1 у період з 13.08.2014 по 01.09.2023.

Відпустка без збереження заробітної плати 03.2015 1 день; 08.2017 1 день; 08.2019 2 дні; 09.2019 1 день; 10.2019 2 дні; 11.2019 1 день; 12.2019 1 день; 04.2020 1 день; 11.2022 1 день; 12.2022 2 дні; 03.2023 2 дні;

Голодний бунт 03.2015 1 день; 02.2018 1 день;

Карантин 06.2020 1 день;

Воєнний стан з оплатою дві третини тарифної ставки підземного робітника 02.2022 1 день; 12.2022 2 дні;

Воєнний стан (не працював) 07.2022 1 день; 08.2022 3 дні.

- ДП «Шахта ім. Д.С.Коротченко» від 06.09.2023 № 1-87, яка підтверджує безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах згідно Списку № 1 у період з 20.05.1999 по 28.06.1999, з 04.01.2000 по 31.03.2000, з 14.08.2000 по 08.01.2006.

Безкоштовна відпустка та безкоштовна відпустка по виробничій необхідності не надавалася.

Згідно протоколу розрахунку стажу форми РС-право, період роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 не зараховано відповідачем до пільгового стажу

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено пільговий стаж роботи за періоди з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022.

Щодо періодів роботи 31.08.2017, з 30.08.2019 по 31.08.2019, 01.09.2019, з 30.10.2019 по 31.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 30.04.2020, з 30.11.2022 по 02.12.2022, з 30.03.2023 по 31.03.2023, то такі не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки" працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та роботодавцем, але не більше 30 календарних днів на рік.

Як убачається із статті 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними із видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

У листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 зазначено, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Цим листом Міністерство соціальної політики України роз`яснило, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.

Водночас, належні та допустимі докази, які б підтверджували, що дні відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробничою необхідністю, як пенсійному органу, так і суду, надані не були.

Суд зауважує, що в даному випадку подання відомостей, що дні відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробничою необхідністю, покладаються на працівника та роботодавця.

З огляду на викладене, підстав для зарахування днів знаходження у відпустках без збереження заробітної плати у період 31.03.2015, 31.08.2017, з 30.08.2019 по 31.08.2019, 01.09.2019, з 30.10.2019 по 31.10.2019, 01.11.2019, 01.12.2019, 30.04.2020, з 30.11.2022 по 02.12.2022, з 30.03.2023 по 31.03.2023 немає.

Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд в постановах від 03.10.2024 по справі № 200/2708/24, від 03.04.2025 по справі № 200/6359/24.

Щодо зарахування періоду голодного бунту 31.03.2015 та 01.02.2018 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України від 03.03.1998 №137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)"(далі - Закон №137/98-ВР), участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 18 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів" визначено, що відповідно до ст. 44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів.

Порядок здійснення права на страйк встановлюється цим Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону №137/98-ВР, організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. Час страйку працівникам, які беруть у ньому участь, не оплачується. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

З аналізу наведених норм вбачається, що перебування у страйках не зараховується, зокрема до пільгового стажу у разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії щодо зарахування до трудового та спеціального стажу працівника, часу його участі у страйку.

Суд зазначає, що відповідних судових рішень щодо визнання страйку (голодного бунту), у яких брав участь позивач, незаконними, відповідачем суду не надано. Отже, з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР, час участі в страйку (голодному бунті) 31.03.2015 та 01.02.2018 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо зарахування періодів роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.94 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" та до провідних професій відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, суд зазначає наступне.

Згідно протоколу розрахунку стажу позивача станом на 19.02.2025, судом встановлено, що відповідачем періоди з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 були не враховані до пільгового стажу позивача. Однак, при розгляді цієї справи суд дійшов висновку що вказані періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Згідно Постанови № 202 до робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років відносяться посади, зокрема: електрослюсарі підземні, механіки підземних дільниць.

Як вже встановлено судом, у період з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005 позивач працював електрослюсарем підземним; у період 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 працював електрослюсарем підземним, механіком підземних дільниць, а отже вказані періоди, що в своїй сукупності становить 19 днів, повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача згідно Постанови № 202.

Щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000 до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202, суд зазначає наступне.

Згідно протоколу розрахунку стажу форми РС-право, період навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000 зараховано відповідачем тільки до страхового стажу.

Так, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 12.04.2000 позивач у період з 01.09.1996 по 06.06.2000 навчання в Селидівському гірничому технікумі.

Також дипломом молодшого спеціаліста від 05.06.2000 серії НОМЕР_3 та додатком до нього підтверджується навчання ОСОБА_1 у період з 1996 року по 2000 рік в Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю «експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв».

Суд зауважує, що навчання в Селидівському гірничому технікумі відбувалося після набрання чинності Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.98 № 103/98-ВР (далі Закон № 103/98-ВР).

Згідно зі ст. 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII дo стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вже зазначалося вище, ст. 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, трудова книжка позивача містить запис про навчання з 01.09.1996 по 06.06.2000 та прийняття на роботу до навчання та протягом трьох місяців після закінчення навчання (14.08.2000), суд дійшов висновку що наявні підстави для зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000 до стажу роботи за спеціальністю відповідно до Постанови № 202, що в своїй сукупності становить 3 роки 4 місяців 1 день.

Щодо вимоги позивача про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV з 31.01.2025, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07.02.2025 № 87 відповідач повідомив, що пільговий стаж станом на день звернення із заявою про призначення пільгової пенсії (31.01.2025) згідно Постанови № 202 (25) становить: 23 роки 11 місяців 17 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що загальний пільговий стаж позивача згідно Постанови № 202 (25) з урахуванням періоду навчання, що зарахований при розгляді цієї справи (з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000), що в своїй сукупності становить 3 роки 4 місяців 1 день, періоду роботи, що зарахований при розгляді цієї справи (з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022), що в своїй сукупності становить 19 днів та з урахуванням зарахованого відповідачем пільгового стажу позивача, згідно Постанови № 202 (25) - 23 роки 11 місяців 17 днів, становить більше 25 років, а тому позивач має право на призначення пенсії незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.02.2025 № 87 про відмову позивачу у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV та зобов`язання відповідача з 31.01.2025 призначити позивачу пенсію незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV із зарахуванням періоду навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000 та періоду роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.94 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років".

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що фактично позовні вимоги задоволені, оскільки дії відповідача визнано протиправними, а зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, поверх 2, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.02.2025 № 87 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 31.01.2025 призначити ОСОБА_1 пенсію незалежно від віку на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням періоду навчання з 01.09.1996 по 19.05.1999, з 29.06.1999 по 03.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000 та періоду роботи з 01.11.2005 по 06.11.2005, з 01.12.2005 по 05.12.2005, 01.06.2020, 28.02.2022, 31.07.2022, з 01.08.2022 по 03.08.2022, з 03.12.2022 по 04.12.2022 до пільгового стажу передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.94 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років".

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.О. Кошкош