Справа № 380/2828/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 рокусправа № 380/2828/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2024 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП, позивач) та компанія «Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd», Китай, в особі генерального менеджера Sofiya Dong, що діє на підставі Статуту, уклали Контракт №1208/2024 предметом якого є зобов`язання Продавця продавати, а покупця купувати і оплачувати товар, інвентар для спорту та фізкультури, виробництва компанії Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd. Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст. ст. 57, 58 Митного кодексу України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару позивач подав до Львівської митниці електронні митні декларації, відповідно до яких було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 бігова доріжка; тов. №2 електродвигуни для електричної бігової доріжки; №4 бігове полотно для бігових доріжок). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача надано відповідачу повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. В деклараціях митна вартість товару була визначена за ціною договору. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, митним органом прийнято спірні рішення про коригування заявленої митної вартості товару та виписано картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів. На переконання позивача, відповідач протиправно здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне. Ухвалою судді від 03.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що Львівською митницею було встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, що безпосередньо відображено в оскаржуваних рішеннях.

Представником позивача в спростування наведених заперечень у відзиві на позовну заяву, подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не навів переконливих аргументів, що надані позивачем документи в сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним позивачем основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

12.08.2024 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП, позивач) та компанія «Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd», Китай, в особі генерального менеджера Sofiya Dong, що діє на підставі Статуту, уклали Контракт №1208/2024, предметом якого є зобов`язання Продавця продавати, а покупця купувати і оплачувати товар, інвентар для спорту та фізкультури, виробництва компанії Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd.

На виконання вимог Контракту №1208/2024 від 12.08.2024, згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №S/202402KS від 05.09.2024 покупець придбав у продавця товар вартістю 22 242,50 доларів США.

30.10.2024, з метою митного оформлення вказаного товару декларант подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA15U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. №1 бігова доріжка; тов. №2 електродвигуни для електричної бігової доріжки).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано:

- Зовнішньоекономічний договір №1208/2024 від 12.08.2024;

- Рахунок-проформа №S/202402KS від 20.08.2024;

- Рахунок-фактура №S/202402KS від 05.09.2024;

- Пакувальний лист №S/202402KS від 05.09.2024;

- Коносамент №DDSFE24090092 від 10.09.2024;

- Автотранспортна накладна б/н від 28.10.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №3327 від 28.10.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №1 від 28.10.2024;

- Довідка про транспортні витрати №01-28/10/2024 від 28.10.2024;

- Довідка про транспортні витрати б/н від 28.10.2024;

- Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №28/07/2022 від 28.07.2022;

- Копія митної декларації країни транзиту №24PL322080NS72VSE2 від 28.10.2024;

- Копія митної декларації країни відправлення №16267819 від 10.09.2024;

Відповідачем заявлено вимогу про надання додаткових документів.

У відповідь на вимогу декларантом позивача подано:

- Інвойс №S/202402KS від 05/09/2024;

- Валютна платіжка №9 від 16/10/2024;

- Рахунок фактура про надання транспортних послуг: №3327 від 28/10/2024, №1 від 28/10/2024;

- Документ підтвердження вартості перевезень: №01-28/10/2024 від №28/10/2024, б/н від 28/10/2024;

- Контракт №1208/2024 від 12/08/2024;

- Експортна декларація №16267819 від 10/09/2024.

Однак, 07.11.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900815/2, в графі 33 якого було вказано наступні зауваження:

«- у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг № 3327 від 28.10.2024 р. міститься посилання на Договір N° 28/07/2022-01 від 28.07.2022 р., згідно якого надавачем транспортно-експедиційних послуг виступає ТзОВ «Селеста Марін». Відповідно п.2.4.2 вищевказаного Договору, Клієнт зобов`язаний надати Експедитору Заявку на надання транспортно-експедиційних послуг. Крім того згідно ст.3.3 Договору вартість послуг Експедитора вказується у Додатках (Заявках) рахунках та є невід`ємною часиною Договору. Крім того, відповідно до п.3.1 вищезазначеного Договору послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором на користь Клієнта і пов`язані з виконанням даного Договору, оплачуються Клієнтом на умовах 100% передоплати на підставі виставленого Експедитором рахунку протягом терміну зазначеному в такому рахунку. Також, згідно п.3.4 Договору Клієнт оплачує рахунок експедитора за морське перевезення (фрахт) вантажу до завершення експедитором портового експедирування та митного оформлення вантажу в порту призначення. Однак, зазначені вище документи, а саме Додатки та/або заявки на надання транспортного-експедиційних послуг, у яких зазначається вартість наданих послуг (п 3.3 Договору), а також банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати таких послуг декларантом до митного оформлення не надано;

- відповідно наданої до митного оформлення проформи-інвойсу № S /202402KS від 20.08.2024 р. та п.3.1 зовнішньоекономічного Контракту №1208/2024 від 12.08.2024 р. оплата за отриманий товар здійснюється на умовах 100% передоплати. Однак, відповідно наданої до митного оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті № 9 платіж здійснено 16.10.2024 р., чим порушено умови оплати що визначені вищевказаними Контрактом та проформою-інвойсом;

- декларантом до митного оформлення надано Рахунок №1 від 28.10.2024 року на оплату транспортних перевезень виписаний ФОП ОСОБА_2 . У даному рахунку міститься посилання на Заявку на перевезення вантажу №22102024 від 22.10.2024 р. Слід зазначити що така Заявка до митного оформлення не подана;

- наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.»

Отже Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

З приводу застосованого методу відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив наступне: «Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2 (ст. 59 МКУ). та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2 (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ II. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар № 1 МД №UA500500/2024/31246 від 09.09.2024 р., рівень митної вартості становить 3,77 дол./США товар № 2 МД № UA204060/2024/7708 від 17.10.2024 р., рівень митної вартості становить 3,46 дол./США. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

В подальшому Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/003108. Декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №24UA72U9 та 07.11.2024 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Також, на виконання вимог зовнішньоекономічного контракту згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №S/202403KS від 21.10.2024 р. покупець придбав у продавця товар вартістю 19 484,50 доларів США.

06.01.2025 р. з метою митного оформлення вказаного товару декларант подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA90U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема, на які прийняті оскаржувані рішення (тов. №1 бігова доріжка; тов. №2 електродвигуни для електричної бігової доріжки; тов. №4 бігове полотно для бігових доріжок).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів було подано:

- Зовнішньоекономічний договір №1208/2024 від 12.08.2024;

- Рахунок-проформа №S/202403KS від 22.09.2024 ;

- Рахунок-фактура №S/202403KS від 21.10.2024;

- Пакувальний лист №S/202403KS від 21.10.2024;

- Коносамент №SZSY24100219 від 29.10.2024;

- Автотранспортна накладна б/н від 02.01.2025;

- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару №10 від 15.11.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №36 від 03.01.2025;

- Документ що підтверджує вартість перевезення товару №ЄФ000036671 від 12.12.2024;

- Договір (контракт) про перевезення №ГВ08042024 від 08.04.2024;

- Копія митної декларації країни транзиту №25PL322080NS59C1J0 від 02.01.2025;

- Копія митної декларації країни відправлення №515516781 від 26.10.2024.

Відповідачем заявлено вимогу про надання додаткових документів.

У відповідь на вимогу декларантом подано:

- Рахунок проформу №S/202403KS від 22/09/2024

- Рахунок інвойс №S/202403KS від 21/10/2024

- Валютну платіжку №10 від 15/11/2024

- Рахунок на оплату транспортно експедиційних послуг №36 від 03/01/2025

- Довідка рахунок №936 від 03/01/2025

- Контракт №1208/2024 від 12/08/2024

- Експортна декларація країни відправлення №15516781 від 26/10.2024.

Однак, 06.01.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900010/2, в графі 33 якого було вказано наступні зауваження:

«- у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №36 від 03.01.2025 р. міститься посилання на Договір № ГВ08042024 від 08.04.2024 р. згідно якого надавачем транспортно-експедиційних послуг виступає ТзОВ «Євро Форвардінг». Відповідно розділу 1 вищевказаного Договору, передбачена заявка, яка до митного оформлення не подана.

Відповідно до розділу 4 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування «Клієнт оплачує при перевезенні морським транспортом, платежі за послуги з перевезення протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту». Однак, банківські платіжні документи які підтверджують факт оплати таких послуг декларантом до митного оформлення не надано;

Відповідно до умов поставок FOB Freе on Board (Назва порту відвантаження) який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Зважаючи на викладене та відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ до митної вартості включаються такі витрати зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Відповідно до наданого рахунку № 36 від 03.01.2025 не виділено витрат на морське перевезення. Таким чином не зрозуміло чи додано усі складові митної вартості зокрема вартість морського перевезення.

- наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ, виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

Відповідно до ЦМР від 02.01.2025 б/н перевізником є Лімасо Транс договірні відносини з яким не підтверджено документально (відсутній договір на перевезення).

Рахунок-фактура від 21.10.2024 №S/202403KS виставлена до договору 12/08/2024 від 12.08.2024, проте наданий до митного оформлення контракт з номером 1208/2024 від 12.08.2024, що в свою чергу є різними документами. Таким чином існує ймовірність наявності іншого контракту. А також є сумніви відношення поданої фактури до даної поставки.

- митна декларація країни відправлення від 26.10.2024 № 15516781 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв?язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними.»

Отже Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

З приводу застосованого методу відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив наступне: «Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ). та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UA209170/2024/109332 від 20.15.2024 p., №UA500580/2024/4174 від 03.12.2024, №UA209230/2024/95752 від 14.10.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

В подальшому Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000017. Декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №25UA25U6 та 06.01.2025 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Вважаючи прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, що підтверджують митну вартість, передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

П.п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак з аналізу вищезазначених норм випливає, що митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадках, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 53 МК України, а саме якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари чи у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Разом з тим витребування митним органом додаткових документів має бути обґрунтоване конкретними обставинами та відомостями, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.02.2019 по справі № 820/1866/15, від 16.07.2020 по справі № 815/324/18.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту передбачені ст. 57 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Ч. 2 ст. 57 МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як видно з матеріалів справи, декларантом в інтересах позивача з метою декларування та митного оформлення товару подано митні декларації №24UA15U1 та №25UA90U8.

До декларацій долучено документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір, рахунки-проформи, рахунки-фактури (Інвойс), банківські платіжні документи, що стосується товару, договори про перевезення, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, автотранспортні накладні, коносаменти, прайс-листи, інтернет-пропозиції.

Митним органом сформовано вимоги про подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу представник позивача подав додаткові документи та просив завершити митне оформлення товару.

За результати розгляду поданих документів відповідач прийняв спірні рішення про коригування митної вартості товарів.

Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2 посадова особа митниці вказує що Додатки та/або заявки на надання транспортного-експедиційних послуг, у яких зазначається вартість наданих послуг (п 3.3 Договору), а також банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати таких послуг декларантом до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів. Отже заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості, а на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору транспортного експедирування.

Частини 2 та 3 ст. 53 МК України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Також суд наголошує, що МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження вартості послуг експедитора декларантом було надано відповідачу рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №3327 від 28.10.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №1 від 28.10.2024; довідку про транспортні витрати №01-28/10/2024 від 28.10.2024; довідку про транспортні витрати б/н від 28.10.2024; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №28/07/2022 від 28.07.2022.

Відтак, позивачем надано достатньо документів, з яких можна встановити вартість витрат на перевезення товару.

Крім цього, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви долучено Платіжну інструкцію №91RZ-2B2R-244S-5GZA від 13.11.2024 та Платіжну інструкцію №2TXC-BN2H-CANJ-UBK0 від 13.11.2024, які підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2 про порушення умови оплати, що визначені Контрактом №1208/2024 від 12.08.2024 та проформою-інвойсом № S/202402KS від 20.08.2024, суд зазначає наступне.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови та терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Більш того, в оскаржуваному рішенні відповідач жодним чином не обґрунтовує яким чином різні терміни оплати впливають на числові значення складових митної вартості.

Щодо твердження відповідача, що декларантом до митного оформлення надано Рахунок № 1 від 28.10.2024 на оплату транспортних перевезень виписаний ФОП ОСОБА_2 . У даному рахунку міститься посилання на Заявку на перевезення вантажу №22102024 від 22.10.2024. Слід зазначити, що така Заявка до митного оформлення не подана, суд зазначає таке.

Заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів. Отже заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості, а на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору транспортного експедирування.

Щодо твердження відповідача відносно оскаржуваного рішення від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2, що наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу, які необхідно враховувати відповідно до пп. а) п. 1 ч. 10 ст.58 МК України. За умовами поставки FOB покупець, за власний рахунок та на власний ризик одержує імпортну ліцензію або інший дозвільний документ виконує усі митні формальності для імпорту товару та його транзитного перевезення через будь-яку країну.

Експедитор імпортованого позивачем товару «Селеста Марін» приймає на себе зобов`язання оформляти документи і організовувати роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог.

Судом встановлено, що у рахунку на оплату транспортних послуг №3327 від 28.10.2024 року зазначено, що послуга «транспортно-експедиторське обслуговування на території Польщі» становить 11588,50 гривень. Вказане також підтверджується долученим до позовної заяви листом від експедитора «Селеста Марін» №01-5/02/2025 від 05.02.2025.

Отже, подані декларантом документи підтверджують транспортно-експедиційні послуги та їх вартість.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2, що у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №36 від 03.01.2025 міститься посилання на Договір № ГВ08042024 від 08.04.2024, згідно якого надавачем транспортно-експедиційних послуг виступає ТзОВ «Євро Форвардінг». Відповідно розділу 1 вищевказаного Договору, передбачена заявка, яка до митного оформлення не подана.

Суд зазначає, що заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів. Отже заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості, а на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору транспортного експедирування.

Також у спірному рішенні відповідач вказує, що відповідно до розділу 4 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування «Клієнт оплачує при перевезенні морським транспортом, платежі (за послуги з перевезення протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту». Однак, банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати таких послуг декларантом до митного оформлення не надано.

Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови та терміни оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви долучено Платіжну інструкцію №8A5M-32K4-B0PA-0H15 від 10.01.2025, яка підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2 про те, що відповідно до наданого рахунку № 36 від 03.01.2025 не виділено витрат на морське перевезення. Таким чином не зрозуміло чи додано усі складові митної вартості зокрема вартість морського перевезення.

Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, у ч. 2 ст. 53 МК України не визначений конкретний перелік документів, якими підтверджується розмір витрат на перевезення товарів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України, зокрема у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 вказано: «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи)».

Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599 визначає наявність рахунку-фактури достатнім документом, що підтверджує вартість транспортних послуг.

Судом встановлено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом позивача було надано договори про перевезення, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиторських послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиторські послуги, автотранспортну накладну, коносамент.

Крім того, у спірному рішенні відповідач вказує про те, що наданими документами не підтверджено та декларантом не враховані додаткові витрати на надання брокерських послух за межами території України щодо оформлення транзитної декларації Т1 по території Євросоюзу.

Судом встановлено, що у рахунку на оплату транспортних послуг №36 від 03.01.2025 року зазначено, що послуга «транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1. Контейнер/а : MRKU2331737» становить 147 134.75 гривень. Відповідно, послуги з оформлення транзитної декларації Т1 по території Європейського Союзу були враховані у витратах, які включається у митну вартість товарів.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2 про те, що відповідно до ЦМР від 02.01.2025 б/н перевізником є Лімасо Транс договірні відносини з яким не підтверджено документально (відсутній договір на перевезення).

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 з ТОВ «ЄВРО ФОРВАДІНГ» укладено Договір транспортного експедирування №ГВ08042024 від 08.04.2024 року. Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг. Відповідно ТОВ «ЄВРО ФОРВАДІНГ» є експедитором, а не перевізником, а відтак задля виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_3 , що передбачено Договором транспортного експедирування №ГВ08042024 від 08.04.2024 року, залучило перевізника. Таким чином всі транспортні витрати, які понесло ФОП ОСОБА_3 за Договором транспортного експедирування №ГВ08042024 від 08.04.2024 року з ТОВ «ЄВРО ФОРВАДІНГ» включені у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Суд зазначає, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у CMR, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.

Також у спірному рішенні відповідач зазначає, що Рахунок-фактура від 21.10.2024 №S/202403KS виставлена до договору 12/08/2024 від 12.08.2024 проте наданий до митного оформлення контракт є з номером 1208/2024 від 12.08.2024, що в свою чергу є різними документами. Таким чином існує ймовірність наявності іншого контракту. А також є сумніви відношення поданої фактури до даної поставки.

Суд враховує, що відповідно до листа-роз`яснення Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd б/н від 04.02.2025 року:

«Під час формування та підготовки до експорту чергової партії товарів, працівником нашої компанії Zhejiang Lijiujia Sports Equipment Co., Ltd допущено помилку у інвойсі №S/202403KS від 12.08.2024 та неправильно вказано номер зовнішньоекономічного контракту 12/08/2024. Правильним номером контракту є №1208/2024 від 12.08.2024».

Судом встановлено, що усі інші відомості, які зазначені у рахунку-фактурі (інвойсі) №S/202403KS від 12.08.2024 повністю збігаються з іншими поданими до митного оформлення товаросупровідними документами. Зокрема опис товару, кількість (шт.), ціна за одинцю та загальна вартість товару.

Декларантом позивача до митного оформлення надано також банківський платіжний документ №10 від 15.11.2024 року, який підтверджує здійснену позивачем оплату за товар, тобто спростовують сумніви митниці щодо наявності іншого контракту та сумніви щодо відношення поданої фактури до даної поставки.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2 про те, що митна декларація країни відправлення від 26.10.2024 №15516781 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв?язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Більше того, декларант не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

Судом встановлено, що надана декларантом митна декларація країни відправлення №15516781 від 26.10.2024 має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення, зокрема QR-кодовий ідентифікатор, що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МК України, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, а не покладати на декларанта не передбачені законодавством обов`язки щодо підтвердження виконання уповноваженими установами інших країн встановлених ними процедур.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що при проходженні митного контролю позивачем подано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Твердження відповідача щодо того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості є не конкретизованим та безпідставним.

Відповідач, в свою чергу, не обґрунтував відсутність якої інформації чи розбіжність яких відомостей перешкоджає підтвердженню митної вартості товарів згідно з поданими позивачем митними деклараціями.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової інформації ЄАІС у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Проте, у оскаржуваних рішеннях крім номеру та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не наведено.

Відповідач жодним способом не спростовує твердження позивача про виявлені розбіжності у митних деклараціях, на які відповідач посилався як джерела інформації для коригування митної вартості товарів.

Доказом неправомірності дій відповідача є також те, що згідно з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

Позивач здійснював імпорт у попередні періоди ідентичних товарів, на які Львівською митницею виносились рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, митний орган при здійсненні коригування митної вартості товарів, які імпортувались ФОП ОСОБА_1 , не врахував наявну інформацію у базі митниці про ціну таких ідентичних товарів.

Відтак, це є доказом неправомірності дій відповідача, оскільки згідно з п. 2 ч. 3 ст. 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей. У даному ж випадку з досліджених доказів чітко випливає, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товару обрано значно вищу митну вартість, ніж мінімальну, що була наявна у відповідача.

За правилами ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).

Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

Встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості шляхом прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2 та від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2.

А тому, як наслідок, вищезазначені рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності рішень про коригування митної вартості та карток відмови не довів, а відтак останні підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, позивачем під час звернення до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2297 грн 16 коп. Саме таку суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, будинок 1; ) про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 07.11.2024 №UA209000/2024/900815/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.01.2025 №UA209000/2025/900010/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2297 (дві тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 16 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.