Справа № 560/510/25
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/510/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2024р. № 193/104/3кц/10500/пс, щодо відмови в задоволенні рапорту від 14.11.2024 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із потребою здійснення постійного догляду за його дружиною яка є особою з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути повторно рапорт від 14.11.2024 року ОСОБА_1 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із потребою здійснення постійного догляду за його дружиною яка є особою з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 направити на розгляд Військової частини НОМЕР_1 повторно рапорт від 14.11.2024 року ОСОБА_1 та звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас відповідно до пп. Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із потребою здійснення постійного догляду за його дружиною яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 14.11.2024 подав рапорт про звільнення з військової служби через необхідність здійснювати постійний догляд за його дружиною яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно з відповіддю на адвокатський запит, Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що рапорт позивача відправлено за підпорядкованістю 02.12.2024 до начальника Управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) для прийняття рішення. Надалі рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 №193/104/3кц/10500/пс від 30.12.2024 протиправно відмовлено у задоволенні рапорту.

До суду надійшов відзив, в якому Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 під час прийняття рішення щодо звільнення позивача відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) діяла в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що до рапорту надано всі підтверджуючі документи, які надають право на звільнення з військової служби.

До суду надійшов відзив, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) просить відмовити в задоволені позовних вимог. Зазначає, що командир Військової частини НОМЕР_1 безпосередньо підпорядкований командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України, посада командира військової частини НОМЕР_1 за військовим званням передбаченим посадою не прирівнюється до посад командирів бригад (полків) або посад командирів корпусів та командувачів військ оперативних командувань, у зв`язку з чим право на звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, належить командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України, як командувачу виду Збройних Сил України. Так, командир Військової частини НОМЕР_1 відповідно до підпункту 1 пункту 1.5, пункту 12.11 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №170), та додатку 19 до Інструкції №170 підготував подання про звільнення позивача з військової служби та направив 02.12.2024 за вих. №1590/491/1210/пс до Військової частини НОМЕР_2 подання та додані матеріали. Вказане подання та матеріали надійшли до управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 06.12.2024, зареєстровані за вхідним номером №4271/160п, та за резолюцією командира Військової частини НОМЕР_2 від 07.12.2024 передані начальнику Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України. За результатом розгляду поданих матеріалів встановлено, що до свого рапорту на звільнення з військової служби солдат ОСОБА_1 , в якості підтвердження підстави для звільнення з військової служби додав: копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №935157, виданої Хмельницькою обласною МСЕК 07.06.2024, якою громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) надана II група інвалідності терміном до 01.07.2026, та згідно висновку МСЕК у неї "Протипоказання важкої фізичної праці", але не встановлено потребу у постійному догляді; копію Висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №890 (форма №080-4/о, затверджена наказом МОЗ України від 09.03.2021 №407), виданого лікарсько-консультативною комісією КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району 26.09.2024, яким громадянці ОСОБА_2 (дружині військовослужбовця) рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, однак не встановлено її потреби у постійному догляді; копію довідки не визначеної нормативно-правовими актами форми, виданої лікарсько-консультативною комісією КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району 26.09.2024, в заключенні якої вказано, що громадянка ОСОБА_2 (дружина військовослужбовця) «потребує постійного стороннього догляду», але ця довідка не відповідає формам первинної облікової документації, яка використовується у закладах охорони здоров`я, у зв`язку з чим не може бути врахована як документ, який підтверджує підставу до звільнення з військової служби. Нормативно-правовими актами, якими врегульовано діяльність лікарсько-консультативних комісій до повноважень лікарсько-консультативних комісій не віднесено надання висновку про потребу особи у постійному догляді, крім висновку про необхідність постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, визначеної наказом МОЗ України від 31.07.2013 №667 форми, який до подання не долучався. Таким чином, позивач до рапорту не додав документів, які б підтверджували підставу його звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, зокрема, потребу здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю ІІ групи, а тому, немає підстав для звільнення позивача з військової служби.

До суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 02.12.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 направлено рапорт позивача та подання з доданими документами до командира Військової частини НОМЕР_2 (вих. №1590/491/1210/пс) з клопотанням для прийняття кадрового рішення щодо звільнення солдата ОСОБА_1 , водія взводу матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , з військової служби у запас. Отже, Військовою частиною НОМЕР_1 під час розгляду рапорту дотримано всіх вимог чинного законодавства, які регулюють порядок звільнення військовослужбовців.

Вимога позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами не підлягає задоволенню, оскільки рапорт позивача вже був розглянутий командиром Військової частини НОМЕР_1 і по ньому вже було прийнято рішення.

Крім того, додані позивачем до рапорту на звільнення, документи, а саме копія висновку №890 про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о), виданого ЛКК КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району 26.09.2024, та довідка до висновку ЛКК КНП « Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району від 26.09.2024 не можуть бути визнані документами, передбаченим чинним законодавством, на підставі яких позивач підлягає звільненню з військової служби. Саме медико-соціальна експертна комісія є органом, який уповноважений видавати документи на підтвердження необхідності постійного догляду за особою, якій встановлено групу інвалідності.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 14.11.2024 (вх.№2718 від 20.11.2024) про звільнення з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною, яка є інвалідом ІІ групи (довідка МСЕК серія 12 ААГ №935157) та потребує постійного стороннього догляду (висновок лікарсько-консультативної комісії №890 від 26.09.2024 та довідка ЛКК від 26.09.2024).

До вказаного рапорту долучено: 1) нотаріально завірену копію паспорта ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 ; 2) нотаріально завірену копію ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; 3) нотаріально посвідчену копію висновку лікарсько-консультативної комісії про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі №890 від 26.09.2024 (форма 080-4/о): 4) нотаріально посвідчену копію довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №935157; 5) нотаріально посвідчену копію довідки Лікарсько-консультативної комісії КНП «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району; 6) нотаріально посвідчену копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 ; 7) нотаріально посвідчену копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; 8) копію ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; 9) Копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 № НОМЕР_6 ; 10) оригінал повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо держаної реєстрації шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя.

Командиром Військової частини НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача та прийнято рішення про підготовку документів та надсилання рапорту для прийняття рішення по команді до посадової особи, яка має право звільняти військовослужбовців з військової служби.

Військовою частиною НОМЕР_1 02.12.2024 направлено рапорт позивача та подання з доданими документами до командира Військової частини НОМЕР_2 (вих. №1590/491/1210/пс) з клопотанням для прийняття кадрового рішення щодо звільнення солдата ОСОБА_1 , водія взводу матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з військової служби у запас.

До Військової частини НОМЕР_1 07.01.2025 надійшов лист від начальника управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2024 вих. №193/104/3кц/10500/пс в якому зазначено, що тимчасово виконуючим обов`язки командувача Повітряних Сил Збройних Сил України не прийнято позитивного рішення щодо звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби в запас через сімейні обставини у зв`язку з тим, що військовослужбовцем не надано передбаченої законодавством України форми документів, які б підтверджували потребу його дружини, громадянки ОСОБА_2 у постійному догляді.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Закон №2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Як встановив суд, позивач перебуває на військовій службі та подав рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи (дружиною ОСОБА_2 ).

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

В спірному випадку позиція відповідачів полягає в тому, що відповідно до наданих позивачем документів не вбачається необхідності у здійсненні постійного догляду за дружиною позивача. Зокрема, в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №935157, виданої Хмельницькою обласною МСЕК 07.06.2024, не встановлено потребу у постійному догляді, як це передбачено наведеними нормами статті 26 Закону №2232-XII. Також, надані довідки лікарсько-консультативних комісій не враховуються, оскільки не підтверджують необхідність постійного догляду.

Суд встановив, що одночасно з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII позивач подав, зокрема: довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 АААГ №935157 (про встановлення ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності); висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №890, виданий 26.09.2024 КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району (рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи); довідку від 26.09.2024, видану комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району, відповідно до якої лікувально-консультативною комісією Хмельницької ЦРЛ встановлена потреба ОСОБА_2 в постійному сторонньому догляді.

Чинним законодавством України не встановлено, які саме документи мають бути подані військовослужбовцем для підтвердження факту необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Визначення терміну "медичний висновок" наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 №2136, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.09.2020 за №952/35235, як електронного документа, що формується на підставі медичних записів (без відмітки про відміну запису) в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Своєю чергою, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) (чинного на час виникнення спірних правовідносин та яке 01.01.2025 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338).

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним;

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду.

Отже, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066) (далі - Порядок №189), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК.

За приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку №189 до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку №189 визначено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Згідно з пунктами 2, 3 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132 (далі - Інструкція №407), висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги. Висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого № _____», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974.

Пунктом 9 Інструкції №407 визначено, що висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №407 особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Визначаючись у спірних правовідносинах у цій справі суд враховує позицію Верховного Суду у спорі у такій категорії у постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 щодо необхідності судам з`ясувати, зокрема, чи містить відповідний висновок (рішення) інформацію про строк, на який воно видане, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

При цьому, суд зазначає, що абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що підставою для звільнення з військової служби є саме необхідність здійснення постійного догляду.

В аспекті цього суд враховує, що ІІ групу інвалідності встановлено ОСОБА_2 до 01.07.2026 (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №935157), а висновок №890, виданий 26.09.2024 КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району, є дійсним до 26.09.2025, тобто, на один рік. Водночас, як вже йшлося, особам, яким встановлено інвалідність безстроково, згідно з пунктом 11 Інструкції №407 висновок видається безстроково; а особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців; іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Суд вважає, що "постійний догляд" і "догляд на непрофесійній основі" не утворюють синонімію та мають відмінне смислове навантаження, проте саме висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного догляду є тією підставою, яку сформульовано і закладено законодавцем в основу абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII для підстави звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку №890, виданому 26.09.2024 КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району, наданому позивачем, немає. Саме по собі поняття "догляд на непрофесійній основі" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Тому, з огляду на вказівку у висновку ЛКК про потребу соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, суд зазначає, що відповідно частини 6 статті 13 Закону України від 17.01.2019 №2671-VIII "Про соціальні послуги" фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися (пункт 4).

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859, для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Суд враховує, що до рапорту про звільнення з військової служби від 14.11.2024 позивачем не додавався акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу, що підтверджено переліком доданих документів у поданому рапорті.

Щодо довідки від 26.09.2024, виданої комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району, виданої у довільній формі, суд зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» від 09.03.2021 №407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2021 за №510/36132 (далі - Наказ №407), затверджено, такі що додаються:

1) форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

2) форму первинної облікової документації № 080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення;

3) форму первинної облікової документації № 080-3/о «Довідка про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне (орфанне) захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги» та інструкцію щодо її заповнення.

Згідно з статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що довідка від 26.09.2024, видана комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району, не належить до форм медичної документації, що визначена Наказом №407, оскільки складена у довільній формі.

Також, суд, враховуючи наведені висновки Верховного Суду (постанова від 11.04.2024 у справі №420/16689/23), що під час розгляду справ про звільнення з військової служби необхідно з`ясувати чи підтверджує документація ЛКК всі відомості, які необхідні для застосування положень статті 26 Закону № 2232-XII, зазначає, що довідка від 26.09.2024, видана комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району, не містить інформації про строк, на який вона видана, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

Крім того, суд не може самостійно встановлювати, чи підпадає встановлений ОСОБА_2 діагноз під критерії, необхідні для здійснення постійного догляду, оскільки суди не є спеціалізованою установою в медичній сфері.

При здійсненні правозастосування суд має комплексно та системно застосовувати законодавство, враховуючи при цьому мету (ціль) та завдання того чи іншого нормативно-правового акта.

Іншій підхід призвів би до невиправданого звільнення від виконання військовозобов`язаним конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України і ухилення від виконання такого.

Вирішуючи спір у цій справі суд виходить з того, що відсутність у висновку №890, виданому 26.09.2024 КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району, інформації про необхідність постійного догляду, утворює самостійну та достатню підставу для висновку про не підтвердження вказаних у рапорті підстав для звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дружиною з інвалідністю II групи. Зазначений висновок, хоч і виданий за встановленою формою, але не є документом, який може засвідчувати потребу саме у постійному догляді. При цьому, довідка від 26.09.2024, видана комунальним некомерційним підприємством «Хмельницька центральна районна лікарня» Хмельницького району у довільній формі, а тому, не може вважатися медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Таким чином, позивач не надав належних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби, визначених абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, відтак, порушення прав позивача, про захист яких він просив у судовому порядку, не знайшло підтвердження у ході судового розгляду. Натомість відповідачами доведено правомірність дій у межах спірних правовідносин.

Водночас суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до рапорту про звільнення з військової служби від 14.11.2024, не позбавлений права звернення з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону №2232-XII.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач спростував, а позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 )
Відповідачі:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_8 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк