Справа № 420/4436/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4436/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №1097 від 07.10.2024 року про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «б» п.3 ч.5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) помічника командувача військ з правової роботи начальника юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України - полковника юстиції ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1097 від 05.11.2024 року;

поновити полковника юстиції ОСОБА_1 на посаді помічника командувача військ з правової роботи начальника юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України та зарахувати у списки особового складу;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , а саме за період дії протиправного пункту 2 Наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №1097 від 07.10.2024 року про звільнення з військової служби узапас ОСОБА_1 з дня протиправного звільнення, а саме з 07.10.2024 року і до дня поновлення на військовій службі.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що відповідно до Витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.10.2024 року №1097 відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» помічника командувача військ з правової роботи начальника юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України полковника юстиції ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу). Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.11.2024 року №317 встановлено вважати ОСОБА_1 таким, що справи та посаду здав, та направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вважає зазначені накази протиправними, оскільки підп. "б" п.3 ч.5 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). В свою чергу позивач не звільнявся добровільно з військової служби і не надавав згоди на звільнення. Припинення військової служби вчинене без свідомого волевиявлення позивача та всупереч вимогам законодавства, звільнення вчинено виключно з односторонньої ініціативи відповідача.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

До суду від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав що не погоджується із позовними вимогами та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що командувач Сухопутних військ Збройних Сил України при прийнятті наказу (по особовому складу) від 07.10.2024 року №1097 діяв відповідно до приписів законодавчих та нормативно-правових актів та у межах власної компетенції. При цьому, процедура звільнення Позивача з військової служби у запас, встановлена приписами підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII, пункту 233 Положення № 1153/2008, пункту 12.7. Інструкції № 170, пункту 3 Додатку 19 «ПЕРЕЛІК документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби» до Інструкції № 170 тощо, була дотримана ІНФОРМАЦІЯ_4 та військовою частиною НОМЕР_1 повною мірою.

До суду від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав що не погоджується із позовними вимогами та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що рішення про звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків особового складу частини прийняті командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України та командиром військової частини НОМЕР_1 , відповідно, в межах наданих їм повноважень, у порядку і у спосіб, що визначені законодавством; з точки зору вимог Положення №1153/2008 та Інструкції № 170 такі рішення є обґрунтованими, добросовісними, розсудливими, пропорційними та правомірними.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на військову службу призваний (поступив добровільно) « 05» серпня 1983 року через військову частину польова пошта НОМЕР_3 групи Радянських військ у Німеччині.

Військову присягу прийняв « 04» вересня 1983 року при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Наказу НГШ-ГК ЗСУ №49 від 19.02.2015 року ОСОБА_1 перебував на посаді помічника командувача військ з правової роботи начальником юридичної служби оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно п.2 Наказу №324 від 02.12.2022 року вбачається, що відповідно до пункту 8 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» продовжено термін військової служби з дати закінчення попереднього контракту на період до оголошення демобілізації (понад встановлені строки) полковнику юстиції ОСОБА_1 , помічнику командира з правової роботи начальнику юридичної служби, з 25 грудня 2022 року.

На дату звільнення Позивача з військової служби в запас полковник юстиції ОСОБА_1 перебував на посаді помічника командувача військ з правової роботи начальника юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ).

Позивачем було підписано та подано рапорт по команді на командира військової частини НОМЕР_1 , який зареєстровано за вх.№22152 від 03.10.2024 року. У вказаному рапорті позивач просив клопотання про звільнення його, з лав Збройних Сил України, у запас відповідно до підпункту "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) з правом носіння військової форми одягу.

В рапорті зазначено, зокрема, наступне: «Проходити службу у Військовому резерві - не бажаю. На проходження військово-лікарської комісії, прошу не направляти. Житлом від Міністерства оборони України - забезпечений, на квартирному обліку не перебуваю. Претензій до керівництва Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 не маю».

Тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 проведено з Позивачем бесіду з питань звільнення з військової служби, що підтверджується Аркушем бесіди, складеним 02.10.2024, та підписаним тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 та Позивачем.

Подання на Позивача щодо звільнення з військової служби, підписане 03.10.2024 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 та направлене до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До Подання на звільнення з військової служби Позивача долучені копії аркуша бесіди від 02.10.2024; рапорту військовослужбовця від 03.10.2024; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, складеної 01.10.2024 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №1; розрахунку вислуги років військової служби за №768.

За результатами розгляду таких документів наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097 полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу).

Після отримання військовою частиною НОМЕР_1 витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097, полковнику юстиції ОСОБА_1 був виданий обхідний лист для підтвердження відсутності у нього заборгованостей перед службами забезпечення, який після його підписання відповідними посадовими особами був повернений полковником юстиції ОСОБА_1 до служби діловодства.

Полковником юстиції ОСОБА_1 05.11.2024 був поданий рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про здавання ним справи та посади помічника командира з правової роботи начальника юридичної служби, в якому зазначено прохання виключити його зі списків особового складу НОМЕР_1 з 19.11.2024 з урахуванням невикористаної чергової відпустки за 2024 рік в кількості 15 днів, виплати належні йому види грошового забезпечення та грошову компенсацію за неотримане речове майно, направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 317 полковника юстиції ОСОБА_1 , помічника командира з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу)), відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19 листопада 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач вважає оскаржувані накази протиправними та за їх скасуванням звернувся до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

У відповідності до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та діє на момент розгляду даної справи.

Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом, іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Водночас підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до пп. "б" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до п.2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

Згідно п.6 Положення початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 7 Положення визначено, що військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно п.12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом другим пункту 225 Положення № 1153/2008, під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації) звільнення із військової служби військовослужбовців у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", включно за всіма підставами, командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_4 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення. Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України (пункт 236 Положення № 1153/2008).

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення № 1153/2008).

Відповідно до пункту 242 Положення № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі Інструкція № 170, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу першого пункту 12.1 Інструкції № 170 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Згідно з пунктом 12.7 Інструкції № 170, з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед направленням документів на їх звільнення за всіма підставами проводиться бесіда із складанням аркуша бесіди. До участі в бесіді з військовослужбовцем, який звільняється з військової служби, за потреби залучаються безпосередні командири, фахівці служб персоналу, юридичних, фінансових служб тощо.

Бесіда з питань звільнення з військової служби з полковниками (капітанами 1 рангу) проводиться начальником військового навчального закладу, науково-дослідної установи, органу військового управління Збройних Сил України, командувачем оперативного (повітряного) командування, командувачем виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України, керівником структурного підрозділу Міністерства оборони України, Головнокомандувачем Збройних Сил України та начальником Генерального штабу Збройних Сил України, Головою Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту або їх заступниками, заступниками Міністра оборони України.

Під час бесіди з військовослужбовцем посадова особа роз`яснює йому, які пільги та переваги він має з працевлаштування та матеріально-побутового забезпечення, доводить військовослужбовцю рішення щодо рекомендацій для територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно можливості проходження ним служби у військовому резерві Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, водночас з`ясовує про місце проживання після звільнення військовослужбовця та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки для направлення його на військовий облік. При цьому враховуються прохання та побажання військовослужбовця, даються необхідні пояснення з інших питань.

Зміст проведення бесіди відображається в аркуші бесіди. У разі відмови військовослужбовця підписати аркуш бесіди він підписується особами, присутніми під час бесіди, з відміткою про відмову військовослужбовця підписувати аркуш бесіди.

Аркуш бесіди зберігається у першому примірнику особової справи військовослужбовця.

Відповідно до пункту 12.9 Інструкції № 170, у випадках звільнення військовослужбовців з військової служби за підставами, передбаченими підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця, документи на звільнення надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у Додатку 19 до Інструкції (пункт 12.11 Інструкції № 170).

Пункт 3 вказаного Додатку визначає, що з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров`я подаються:

копія аркуша бесіди;

копія рапорту військовослужбовця;

висновок (постанова) військово-лікарської комісії або копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою первинної облікової документації №157/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 30 липня 2012 року №577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за №1509/21821, або копія посвідчення особи з інвалідністю, або копія пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або копію довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 21 вересня 2015 року № 946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2015 року за № 1198/27643 (у разі звільнення з військової служби за підставами, передбаченими абзацом третім підпункту «б» пункту 2 частини четвертої або абзацом третім підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за наявності інвалідності);

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Створення такого документу як рапорт передбачено пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, який визначає рапорт як письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України визначені Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 року за № 1214/42559 (надалі Порядок).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира. Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах (пункт 1 розділу ІІ Порядку).

У паперовому рапорті військовослужбовець вказує (пункт 1 розділу ІІІ Порядку):

найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт;

заголовок «Рапорт»;

суть порушеного питання;

перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби);

найменування займаної посади;

військове звання, власне ім`я та прізвище;

дату;

особистий підпис.

Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції (пункт 2 розділу ІІІ Порядку).

При цьому, пунктом 7 розділу ІІІ Порядку забороняється встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом.

Отже, у розумінні Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, подання позивачем рапорту про його звільнення з військової служби у друкованому вигляді, який містить його особистий підпис, є належною формою фіксування волевиявлення військовослужбовця.

Судом встановлено, що підставою звільнення став рапорт помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби військових частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_2 та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, складена 01.10.2024 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №1.

Суд зазначає, що з поданого позивачем рапорту вбачаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Судом встановлено, що відповідно до вимог пункту 12.7. Інструкції № 170 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 проведено з Позивачем бесіду з питань звільнення з військової служби, що підтверджується Аркушем бесіди, складеним 02.10.2024, та підписаним тимчасово виконуючим обов`язки командира

військової частини НОМЕР_1 та Позивачем.

Згідно з вимогами пункту 1.5. Інструкції № 170 для припинення правових відносин з Позивачем (що реалізується наказом посадової особи по особовому складу) за встановленою формою було оформлено Подання на ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби, підписане 03.10.2024 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097 полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «б» пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу).

Підставою для прийняття командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України кадрового рішення про звільнення Позивача з військової служби у запас та прийняття наказу від 07.10.2024 року №1097 були:

- подання на Позивача щодо звільнення з військової служби, підписане 03.10.2024 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ;

- відповідний рапорт Позивача (зареєстрований за вх.№22152 від 03.10.2024 року);

- аркуш бесіди, складений 02.10.2024, та підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 та позивачем;

- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, складена 01.10.2024 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №1;

- розрахунок вислуги років військової служби за №768

Відповідно до вимог пункту 2.8.10 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40, перед виключенням зі списків особового складу полковнику юстиції ОСОБА_1 був виданий обхідний лист для підтвердження відсутності у нього заборгованостей перед службами забезпечення, який після його підписання відповідними посадовими особами був повернений полковником юстиції ОСОБА_1 до служби діловодства.

Полковником юстиції ОСОБА_1 05.11.2024 був поданий рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 (зареєстрований за № 3768 від 05.11.2024) про здавання ним справи та посади помічника командира з правової роботи начальника юридичної служби, в якому зазначено прохання виключити його зі списків особового складу НОМЕР_1 з 19.11.2024 з урахуванням невикористаної чергової відпустки за 2024 рік в кількості 15 днів, виплати належні йому види грошового забезпечення та грошову компенсацію за неотримане речове майно, направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На підставі рапорту про здачу справ та посади (вх. № 3768 від 05.11.2024), витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097, витягу з послужного списку, копії посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 03.07.2015, копії розрахунку № 768 вислуги років військовослужбовця на пенсію, довідки № 21 про вартість речового майна, що належить до видачі від 12.10.2024, припису командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 № 67/454, згідно з пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2024 № 317 полковника юстиції ОСОБА_1 , помічника командира з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 жовтня 2024 року № 1097 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу)), відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19 листопада 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до п.240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини у взаємозв`язку з обставинами справи та доказами, наданими сторонами і дослідженими судом під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідачів під час видання спірних наказів.

Посилання позивача на порушення порядку прийняття спірних наказів суд відхиляє, як такі, що не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Жодних доказів зазначених тверджень позивача суду не надано. Натомість, документи, долучені до відзиву на позовну заяву, свідчать про правомірність винесення спірних наказів.

Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

До суду надійшло клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи у справі в якому просить поставити на вирішення експертиза наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на Рапорті від 03.10.2024 року особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на аркуші бесіди від 02.10.2024 року особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

В обґрунтування вказаного клопотання вказує на те, що ОСОБА_3 категорично заперечує той факт, що підпис на Рапорті та аркуші бесіди було здійснено ним особисто, вважаю за необхідне клопотати про проведення судової почеркознавчої експертизи. ОСОБА_1 наголошує на тому, що рапорт не писав, не підписував та не подавав, а також будь якої бесіди з ним не проводилось, та аркуш бесіди ним підписано не було.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для призначення почеркознавчої експертизи по адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.1 ст.103 КАС України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій (яким) доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, судова експертиза по адміністративній справі - це дослідження експертом, тобто особою, яка володіє спеціальними знаннями необхідними для з`ясування відповідних обставин справи, матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини в адміністративній справі, що перебуває у провадженні суду.

Окрім того, варто відмітити, що відповідно до ст.108 КАС України висновок експерта для суду не є обов`язковим та має оцінюватись судом разом із іншими доказами. Сторони при цьому не позбавлені можливості доводити перед судом необґрунтованість висновку експерта.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" №4038-XII від 25.02.1994 року, судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відтак обставини, які можуть бути встановлені в результаті проведення почеркознавчої експертизи під час розгляду справи, не є тими обставинами, які мають значення для розгляду справи відповідно до п.1 ч.1 ст.102 КАС України.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно обставинами, що входять до предмету доказування, є відповідність вказаних рішень суб`єктів владних повноважень критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, які оцінюються судом на час їх прийняття.

Крім того, відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням мети та завдань адміністративного судочинства, а також предмету та підстав позову, суд вважає, що призначення у даній справі почеркознавчої експертизи за відсутності достатніх підстав призведе до порушення розумних строків тривалості судового провадження, що в свою чергу матиме наслідком порушення права на ефективний засіб юридичного захисту.

Окрім того, в зазначеній справі відсутня необхідність залучення особи із необхідними спеціальними знаннями.

Більш того, суд вважає необхідним зазначити, що питання, які поставлені представником позивача для проведення почеркознавчої експертизи, не є спірними, оскільки позивач заперечує проти свого підпису на Рапорті від 03.10.2024 року та на аркуші бесіди від 02.10.2024 року, проте не заперечує подання та підписання ним рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про здавання ним справи та посади помічника командира з правової роботи начальника юридичної служби та обхідного листа.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги предмет та підстави позову, суд дійшов висновку про безпідставність клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої експертизи - відмовити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.