Справа № 335/4437/25
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4437/25 2-а/335/83/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суду міста Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача Білоуса С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника Білоуса Сергія Анатолійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 року ОСОБА_1 а собі представника Білоуса Сергія Анатолійовича звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №801 від 24.10.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2024 року тимчасово виконуючим начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за результати такого розгляду винесено постанову №801 від 24.10.2024, за фактом порушення, на думку відповідача, позивачем ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф в сумі 25 500 грн.

03.12.2024 року із застосунку «Дія» дізнався про наявність виконавчого провадження № АСВП: 76632162 в Лівобережному відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо наявного штрафу, який утворився внаслідок винесення постанови від 24 жовтня 2024 року №801 за фактом відмови від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП. З копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, які зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зміг ознайомитися через навмисне затягування часу та не надання можливості ознайомлення зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, першочергово адвокатський запит на ознайомлення з матеріалами справи було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 06.12.2024 року, але останні, навмисно затягуючи розгляд даної справи не надавали можливості ознайомитись зі справою ОСОБА_1 шляхом відмови в наданні доступу з різних причинам. Як слідує зі змісту постанови №801, в обґрунтування прийнятого рішення відповідачем вказано наступне:20.10.2024 року громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що складено відповідний акт. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.10.2024 року №1020 встановлено, що 20.10.2024 року громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляд військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що складено відповідний акт. Уповноваженою особою у відповідності до ч.6 ст.258 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.10.2024 року№1020, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, а саме 24.10.2024 о 09:00 год. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від пояснень. Належних та допустимих доказів щодо поважності причини не проходження ОСОБА_1 медичного огляду військово-лікарською комісією не надав. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується його підписом у протоколі. Розглянув матеріали справи, акт про відмову від проходження медичної її комісії її від 20.10.2024 року , встановлено, що поважні причини не проходження медичного огляду військово-лікарською комісією відсутні. Такими своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дану постанову тимчасово виконуючого начальника полковника ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Під час пропонування представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 пройти медичний огляд, ОСОБА_1 останнім повідомив, що він безпосередньо обліковується в ІНФОРМАЦІЯ_5 , де оформлює відповідні документи для отримання відстрочки. Також він був обізнаний про можливість відмовитись від проходження ВЛК за наявності підстав для відстрочки, про що повідомив зазначеним представникам. Проте представники відповідача не реагували на вказані обставини, не здійснили перевірку наявності облікових документів в ІНФОРМАЦІЯ_5 , та незаконно вручили направлення на ВЛК. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності № 801 від 24.10.2024 року не містить підпису ОСОБА_1 , скоріш за все так як і Протокол про адміністративне правопорушення № 1020 від 20.10.2024 року не може містити підпису ОСОБА_1 , оскільки він не знав про наявність відносно нього справи про адміністративне правопорушення і був відсутній на розгляді справи.

Ухвалою судді від 20.05.2025 року поновлено строк звернення до суду із позовом, відкрито провадження по справі, призначено судове засідання.

Представник позивача адвокат Білоус С.А., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належно та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

24.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 801 відносно ОСОБА_1 .. Як слідує зі змісту постанови №801, в обґрунтування прийнятого рішення відповідачем вказано наступне.

20.10.2024 року громадянин ОСОБА_1 відмовився вія проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військоної служби, про що складено відповідний акт. Таким чином, гр. ОСОБА_3 , вчинив адміністративне правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення віл 20.10.2024 року № 1020 шо 20.10.2024 року встановлено, що громадянин ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про шо було складено відповідний акт.

Уповноваженою особою у відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.10.2024 року №? 1020 в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 24.10.2024 о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 відмовився від пояснень. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин не проходження ОСОБА_1 медичного огляду військово-лікарською комісією не надав. На розгляд справи ОСОБА_1 не з?явився. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується його підписом у протоколі. Розглянув матеріали справи, акт про відмову від проходження медичної комісії від 20.10.2024 року, встановлено, що поважні причини не проходження - медичного огляду військово-лікарською комісією відсутні.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст.235 КУпАП).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення через свого керівника. При цьому відповідними повноваженнями, як свідчить аналіз Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, наділені не лише територіальні центри комплектування та соціальної підтримки із статусом юридичної особи, а й їх відокремлені підрозділи попри відсутність у них статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Пунктом 74 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16 травня 2024 року (далі Порядок №560), вбачається, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Представником відповідача не надано копію акту про відмову від проходження медичної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного направлення на проходження медичного огляду військово-лікарської комісії позивачу не надавав, опису про вручення позивачу направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду спірна постанова не містить.

При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 74 Порядку №560 направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Крім того, матеріали справи не містять доказів реєстрації в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією позивача.

Таким чином, відповідачем порушено вимогу пункту 74 Порядку №560, а саме позивачу не надано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Наявні у матеріалах справи документи належним чином не підтверджують вину позивача у вчиненні порушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

З огляду на викладене, відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією та відмови ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії, а наявні в матеріалах справи докази у сукупності не підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, відповідно до п. 63 Порядок №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

У позові зазначено, що ОСОБА_1 перебував до 05.03.2025 року на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем реєстрації та фактичного проживання, а з 06.03.2025 року перебуває на військовому обліку та проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Також суд звертає увагу, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 формально врахував положення ст.33 КУпАП та без належного обґрунтування застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у найбільшому розмірі, передбаченому санкцією статті.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Згідно зі ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом Постанови від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновків, що оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Щодо вимог про визнання спірної постанови протиправною суд зазначає, що скасування її у відповідності на наведених вище приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України є достатнім та належним способом захисту прав особи у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак правові підстави для задоволенні відповідної частини позовних вимог відсутні.

Керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 року, ст.ст.241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Білоуса Сергія Анатолійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Скасувати постанову № 801 від 24.10.2024, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Ю.В. Апаллонова