Справа № 420/8470/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8470/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання 9084,40 грн. з грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення) ОСОБА_1 у 2020 році;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 протиправно утримане грошове забезпечення (грошову допомогу для оздоровлення) у розмірі 9084,40 грн..

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив позивач зазначає, що з картки особового рахунку щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за 2020 рік позивачу стало відомо про утримання частини грошової допомоги за 2021 рік без належних правових підстав. Позивач зазначає, що всупереч вимогам Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX у військовій частині не було проведено службового розслідування, не встановлено як факт вчинення позивачем порушення законодавства, так і умови для притягнення останнього (а фактично відбулось саме таке призначення): 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. З огляду на встановлення факту переплати в процесі аудиту, а не за його результатами вказані вище обставини та факти мали б встановлюватись у службовому розслідуванні за результатами якого мало б вирішено бути питання про відшкодування шкоди шляхом стягнення з винних осіб сум переплати шляхом видання відповідного письмового наказу командиром військової частини. З огляду на вказане, а також відсутність згаданих доказів випливає, що військовою частиною без належних на те підстав та всупереч процедурі самовільно утримано грошові кошти з позивача.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від Військової частини НОМЕР_2 , надійшов відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.10.2019 №116/ вк/ НОМЕР_4 , на підставі пункту 1.1.31 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, територіальних управлінь внутрішнього аудиту та сектору внутрішнього аудиту Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на 2020 рік, затвердженого 31.03.2020 Міністром оборони України, з ціллю дослідження діяльності військової частини НОМЕР_2 щодо дотримання законодавчих, нормативно - правових актів, планів, процедур, контрактів та інших документів з питань використання коштів загального і спеціального фонду; дотримання порядку ведення бухгалтерського обліку, складання фінансової і бюджетної звітності та її достовірність; збереження активів, у тому числі збереження та використання військового майна, фондів та земель; відповідності та стану ведення кількісного обліку військового майна; оцінки ефективності функціонування системи внутрішнього контролю та надання пропозицій та рекомендацій для удосконалення фінансово - господарської діяльності, вирішення встановлених проблемних питань, усунення та недопущення у майбутньому виявлених недоліків і порушень, з 26.08.2020 по 04.12.2020 було проведено фінансовий аудит та аудит відповідності діяльності військової частини НОМЕР_2 за період часу: з 01.01.2017 по 30.08.2020. Аудит було проведено з відома командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 та начальника фінансово-економічної служби майора ОСОБА_3 . Аудиторський звіт(копія витягу аудиторського звіту надається) був призначений для керівництва Міністерства оборони України та командування військової частини НОМЕР_2 . Аудитом було охоплено ресурсів на загальну суму 1 270 471,97 тис. грн., у т.ч. коштів 343 900,76 тис. грн., матеріальних ресурсів 926 571,21 тис. грн. За результатами проведеного фінансового аудиту та аудиту відповідності діяльності військової частини НОМЕР_2 надавався умовно-позитивний (слабко-позитивний) висновок діяльності, що зумовлене наступним. Були виявлені незаконні витрати ресурсів на суму 2 103,10 тис. грн. (відшкодовано під час аудиту на суму 416,40 тис. грн.), з них, зокрема, але не виключно 1310,14 тис. грн. незаконні виплати грошового забезпечення військовослужбовцям з урахуванням зайво перерахованих внесків (порушення правил виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які самовільно залишили частину 572,72 тис. грн., порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 317,353 тис. грн., порушення правил виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту 305,89 тис. грн., порушення правил виплати одноразової премії 107,80 тис. грн., порушення правил виплати посадових окладів 6,38 тис. грн.), під час аудиту відшкодовано 372,40 тис. грн. Під час аудиту були встановлені переплати та незаконні виплати грошового забезпечення військовослужбовцям (з нарахуваннями) на суму 1310139,01 грн., з якої переплати грошового забезпечення на суму 935813,58 грн., та як наслідок зайво перераховано до ДПС єдиного соціального внеску 205878,98 грн. (22%) та податку на доходи фізичних осіб 168446,45 грн. (18%), а всього 1310139,01 грн. Виявлені переплати на суму 935813,58 грн., (з нарахуваннями 1310139,01 грн.) за видами складали, зокрема, але не виключно, 226681,31 грн. (з нарахуваннями 317353,83 грн.) порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 33 військовослужбовцям(в тому числі і ОСОБА_1 ) (у порушення вимог пунктів 1-3 розділу XXIII і пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення №260 окремим військовослужбовцям оголошувалася наказами та виплачувалася грошова допомога для оздоровлення і матеріальна допомога двічі на рік, тоді як належало виплачувати один раз на рік. Крім цього, військовослужбовцям, що прибували із інших військових частин, і які згідно запису в їх грошових атестатах форма №2 отримували ГДО за попереднім місцем служби, у військовій частині НОМЕР_2 удруге здійснювалася виплата грошової допомоги для оздоровлення). Ці порушення призвели до переплати ГДО і МД « 33» військовослужбовцям на загальну суму 226681,31 грн.,у тому числі прапорщику ОСОБА_1 . Надалі, як зазначено у Відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам військової частини НОМЕР_2 (копія витягу відомовсті надається), наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2018 №202, було оголошено про виплату військовослужбовцю ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 9084,70 грн. Надалі, було виплачено за 2018 рік по роздавальній відомості №278 за XI 2018 в розмірі - 9084,70 грн. Удруге помилково грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік була виплачена по р/в № 298 за XII 2018 року в сумі - 9 084,70 грн. Тобто, враховуючи вищевикладене переплата ГДО за 2018 рік дорівнювала - 9 084,70 грн. Даний факт також підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця №67 за 01/2018 12/2018 у графі 11/2018(9084,70) та 12/2018(9084,70). Звертаємо увагу шановного Суду, що відповідно до частини 1 розділу XXIII «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. У зв`язку з вищевикладеним, незаконні витрати ресурсів на суму 2 103,10 тис. грн., у тому числі 1310,14 тис. грн. незаконних виплат грошового забезпечення військовослужбовцям з урахуванням зайво перерахованих внесків, зокрема, але не виключно, порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 317,353 тис. грн., у тому числі і переплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 9 084,70 грн., було відшкодовано(утримано) під час проведення самого аудиту(що зазначено також в самому Аудиторському звіті) Дані утримання відбулися з ОСОБА_1 , як можна прослідкувати із картки особового рахунку військовослужбовця, у 10/2020 на суму 4 542,20 грн., та у 11/2020 на суму 4 542,20 грн. А тому, дані факти знайшли також своє логічне відображення і у картці особового рахунку військовослужбовця №73 за 01/2020 12-2020 у графі 10/2020 та 11/2020, на що активно звертає увагу шановного Суду Позивач. Виплата грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 12 127,45 грн.(стовпець 07/2020 картки особового рахунку) ніякого відношення не має до стягнутих сум у 10/2020 на суму 4 542,20 грн., та у 11/2020 на суму 4 542,20 грн. Тобто, вищезазначені стягнуті суми у 10/2020 на суму 4 542,20 грн., та у 11/2020 на суму 4 542,20 грн. стосуються лише виплати другої помилкової грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік у розмірі 9 084,70 грн., що було виявлено під час проведення аудиторської перевірки..

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 з проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 стягнуті суми у 10/2020 на суму 4 542,20 грн., та у 11/2020 на суму 4 542,20 грн. грошової допомоги на оздоровлення.

Також судом встановлено, що відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 11/2018 нараховано грошову допомогу на оздоровлення на суму 9084,70 та за 12/2018 нараховано грошову допомогу на оздоровлення на суму 4 542,20 грн.

Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту МОУ проведено фінансовий аудит та аудит відповідності діяльності військової частини НОМЕР_2 за результатом якого прийнято звіт від 28.12.2020 за №520/5/62/аз, відповідно до якого були виявлені переплати на суму 226681,31 грн. (з нарахуваннями 317353,83 грн.) порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 33 військовослужбовцям (у порушення вимог пунктів 1-3 розділу XXIII і пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення №260 окремим військовослужбовцям оголошувалася наказами та виплачувалася грошова допомога для оздоровлення і матеріальна допомога двічі на рік, тоді як належало виплачувати один раз на рік. Крім цього, військовослужбовцям, що прибували із інших військових частин, і які згідно запису в їх грошових атестатах форма №2 отримували ГДО за попереднім місцем служби, у військовій частині НОМЕР_2 удруге здійснювалася виплата грошової допомоги для оздоровлення).

Відповідно до відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2018 №202, оголошено про виплату ГДО за 2018 рік в сумі-9084,70 грн.). ( виплачено за 2018 рік по роздавальній відомості № 278 за XI 2018 в розмірі-9084,70 грн.). (удруге помилково ГДО за 2018 рік виплачена по р/в № 298 за XII 2018 року в сумі - 9084,70 грн.). (переплата ГДО за 2018 рік дорівнює - 9084,70 грн.). (наказ ком. в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2018 №202). (р/в №278 за XI 2018р.) (р/в №298 за XII 2018р.).

Позивач вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання 9084,40 грн. з грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення) у 2020 році звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та четвертою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 постанови №704, надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з п.п1, 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.6 розділу XXIII цього Порядку).

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що позивачу у листопаді та грудні 2018 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення, що не заперечується учасниками процесу.

Відтак в порушення Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 ОСОБА_1 виплачено повторно грошову допомогу на оздоровлення.

Щодо посилання позивача на те, що на встановлення факту переплати в процесі аудиту, а не за його результатами обставини та факти мали б встановлюватись у службовому розслідуванні за результатами якого мало б вирішено бути питання про відшкодування шкоди шляхом стягнення з винних осіб сум переплати шляхом видання відповідного письмового наказу командиром військової частини, суд зазначає, що закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-IX від 03.10.2019 (далі - Закон №160-ІХ), визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно по п. 4 ст. 1 Закону №160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно з ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До нього належать: будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітнецьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Прямою дійсною шкодою згідно п.5 ч.1 ст. 1 Закону №160-ІХ визнаються збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно статті 3 Закону №160-ІХ, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Статтею 7 Закону №160-ІХ встановлено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Закону №160-ІХ, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Також частиною другою розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 передбачено, що службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту МОУ проведено фінансовий аудит та аудит відповідності діяльності військової частини НОМЕР_2 за результатом якого прийнято звіт від 28.12.2020 за №520/5/62/аз, відповідно до якого були виявлені переплати на суму 226681,31 грн. (з нарахуваннями 317353,83 грн.) порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 33 військовослужбовцям (у порушення вимог пунктів 1-3 розділу XXIII і пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення №260 окремим військовослужбовцям оголошувалася наказами та виплачувалася грошова допомога для оздоровлення і матеріальна допомога двічі на рік, тоді як належало виплачувати один раз на рік. Крім цього, військовослужбовцям, що прибували із інших військових частин, і які згідно запису в їх грошових атестатах форма №2 отримували ГДО за попереднім місцем служби, у військовій частині НОМЕР_2 удруге здійснювалася виплата грошової допомоги для оздоровлення).

Відповідно до відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2018 №202, оголошено про виплату ГДО за 2018 рік в сумі-9084,70 грн.). ( виплачено за 2018 рік по роздавальній відомості № 278 за XI 2018 в розмірі-9084,70 грн.). (удруге помилково ГДО за 2018 рік виплачена по р/в № 298 за XII 2018 року в сумі - 9084,70 грн.). (переплата ГДО за 2018 рік дорівнює - 9084,70 грн.). (наказ ком. в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2018 №202). (р/в №278 за XI 2018р.) (р/в №298 за XII 2018р.).

Відтак, оскільки у даному випадку порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення було встановлено за результатами аудиту (перевірки), призначення службового розслідування було не обов`язковим.

Відтак, Військовою частиною НОМЕР_2 доведено правомірність утримання з ОСОБА_1 ГДО у загальній сумі 9084, 70 грн.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування у спорі покладається на відповідача, як на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог у частині визнання протиправними дій та необхідності відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вина відповідача є недоведеною.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.