Справа № 560/16813/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 13.11.2024 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якій просить суд:

" - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2024 прийнятого відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 )".

- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) платником єдиного податку третьої групи з 01.10.2024, шляхом включення до реєстру платників єдиного податку".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності починаючи з 28.09.2022 року.

Зазначає, що для здійснення господарської діяльності нею обрано спрощену систему оподаткування обліку та звітності, як платника єдиного податку 3 групи зі ставкою 5%.

Посилається на те, що під час перевірки електронного кабінету платника податків на порталі ДПС України виявила, що 30.09.2024 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області анульовано реєстрацію єдиного податку, проте жодного повідомлення, рішення або акту в зв`язку з цим не отримано не було.

Вказане рішення відповідача позивачка вважає протиправним.

Хмельницький окружний адміністративний суд від 14.11.2024 відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області, в порядку п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, в приміщенні ГУ ДПС в Хмельницької області проведено перевірку щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог підпункту 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, за результатом якої складено відповідний акт від 30.09.2024 року № 21112/22-01-24-12.

У ході даної перевірки встановлено, що реєстрація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 підлягає анулюванню шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

На підставі висновків зазначеного Акту ГУ ДПС в Хмельницькій області прийнято рішення від 30.09.2024 № 14618/6/22-01-24-12 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Зазначає, що підставою анулювання є здійснення позивачем видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування відповідно до абз.5 пп.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

У відзиві відповідач також зазначає, що обираючи певні КВЕД-2010, а саме: 61.10 «Діяльність у сфері проводового електрозв`язку», 61.20 «Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку», 61.30 «Діяльність у сфері супутникового електрозв`язку», 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку» - суб`єкти господарювання не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Вважає таке твердження прямо суперечить наказу Держспоживстандарту України № 457 від 11.10.2010 року яким затверджено «Національний класифікатор України. Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010» (надалі , де в абзаці 5 розділу 1 СФЕРА ЗАСТОСУВАННЯ зазначено: Тобто КВЕД це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації. Водночас Класифікація є механізмом спільної мови, що має використання в багатьох інших, нестатистичних сферах (соціальному та податковому регулюванні, ліцензуванні, системі тарифів тощо), проте, не завжди адаптована до цього повною мірою.

Класифікація не завжди відповідає всім потребам користувачів за межами статистичної системи, у зв`язку з чим можуть виникнути суперечності стосовно юридичного використання коду КВЕД.

Відтак, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у якому в задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позивачем надаються послуги доступу до мережі Інтернет, без включення до такої послуги технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж на користь інших осіб.

Ухвалою від 30.05.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивачка - ФОП ОСОБА_1 - з 28.09.2022 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності, номер запису про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі 000209471.

Позивачку 29.09.2022 поставлено на податковий облік в Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області, Хмельницька ДПІ (м. Хмельницький) за № 38, місце проживання (податкова адреса): АДРЕСА_1 .

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності 3 група ставка 5%, з 01.07.2023 згідно із поданою заявою від 14.06.2023 № 17839748 та обрано види діяльності згідно Класифiкацiї видiв економiчної дiяльностi ДК 009:2010 (далi - КВЕД-2010): _61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку», __61.10 «Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку».

Згідно поданої ФОП ОСОБА_1 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за півріччя 2024 від 03.07.2024 № , вказано КВЕД: _61.90 «Iнша дiяльнiсть у сферi електрозв`язку» та _61.10 «Дiяльнiсть у сферi проводового електрозв`язку», обсяг доходу склав 3601024,79 грн

Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області в приміщенні ГУ ДПС в Хмельницької області проведено перевірку щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог підпункту 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, за результатом якої складено акт від 30.09.2024 року № 21112/22-01-24-12.

У ході вказаної перевірки податковим органом встановлено, що реєстрація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 підлягає анулюванню шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

На підставі висновків вказаного акту, ГУ ДПС в Хмельницькій області від 30.09.2024 року № 21112/22-01-24-12 прийнято рішення від 30.09.2024 року № 14618/6/22-01-24-12 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Вважаючи спірне рішення відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий Кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

01.01.2022 набрав чинності Закону України "Про електронні комунікації", який визначає правові та організаційні основи державної політики у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра, а також, права, обов`язки та відповідальність фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у відповідній діяльності або користуються електронними комунікаційними послугами.

Відповідно до визначення термінів, що вживаються у законі:

мережа Інтернет (інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих, електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами (пункт 54 частини 1 статті 2 Закону);

послуга доступу до мережі Інтернет - електронна комунікаційна послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується (пункт 80 частини 1 статті 2 Закону);

оператор електронних комунікацій (оператор) - суб`єкт господарювання, який володіє, здійснює експлуатацію та управління електронними комунікаційними мережами та/або пов`язаними засобами (пункт 70 частини 1 статті 2 Закону).

Єдиним органом виконавчої влади, який має повноваження встановлювати види та опис електронних комунікаційних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (НКЕК).

Відповідно до положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку №30 від 20.04.2022 року, затверджений Порядок ведення реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг та його форму, а також Орієнтовний перелік видів електронних комунікаційних послуг.

Зокрема, передбачено, що суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до НКЕК Повідомлення.

Крім цього, наведеною вище постановою затверджений орієнтований перелік видів електронних комунікаційних послуг, у тому числі, типи послуг, визначені як окремі:

послуги доступу до мережі Інтернет (код послуги ІА.S1) - послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується.

послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж (код послуги 0S. S1) - послуга з підтримки у працездатному стані обладнання електронних комунікаційних мереж в процесі його експлуатації, при якому воно здатне виконувати задані функції, зберігаючи задані значення параметрів у межах, які встановлені в нормативно-технічній документації; експлуатації електронних комунікаційних мереж.

З огляду на викладене, діяльність у сфері телекомунікацій, зокрема, надання послуг з доступу до Інтернету, може здійснюватися оператором електронних комунікацій, який внесений до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг.

Згідно з приписами підпункту 291.2, 291.3 статті 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених дією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп визначені пунктом 291.5 статті 291 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Отже, обмеження перебування на Єдиному податку згідно до абзацу 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють саме види діяльності прямо зазначені у ПК України: поштовий зв`язок, телефонний зв`язок, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Водночас, слід зазначити щодо різниці між технічним обслуговуванням власних (чи отриманих у оренду) мереж та наданням послуг з технічного обслуговування мереж.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (зараз Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій) у своєму листі №01-7119/111 від 29.12.2021 на запити Народного депутату України ОСОБА_2 та Асоціації правовласників та постачальників контенту, прямо зазначається що діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж, зазначена в абзаці 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України передбачає діяльність з надання послуг третім особам з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, а не обслуговування власної телекомунікаційної мережі.

З огляду на викладене, навіть у разі наявності у позивача власної телекомунікаційної мережі та її технічного обслуговування, така діяльність ні у якому разі не може бути наданням послуг із технічної експлуатації телекомунікаційної мережі, а відтак, не може бути підставою для застосування обмеження, передбаченого в абзаці 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України.

При цьому, обмеження щодо перебування на спрощеній системі оподаткування згідно до абзацу 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України стосується виключно суб`єктів, які безпосередньо здійснюють саме види діяльності прямо зазначені у Податковому кодексі України, зокрема: поштовий зв`язок, телефонний зв`язок, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Відповідно до відомостей Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, позивачка включена до зазначеного реєстру за №3093 та надає послуги з видом діяльності: ІА.S1 "Послуга доступу до мережі Інтернет" (послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується, з використанням мережі: фіксованого зв`язку).

Отже, суд виходить з того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надає послуги доступу до мережі Інтернет, без включення до такої послуги технічного обслуговування та експлуатації електронних комунікаційних мереж на користь інших осіб.

Суд зазначає, що діяльність із надання доступу до мережі Інтернет не передбачає надання абоненту послуг із технічного обслуговування та експлуатації електронної комунікаційної мережі Абонента, який до того ж і не є постачальником мереж.

Наявність виду діяльності за кодом КВЕД 61.10, 61.90 не може бути критерієм визначення заборонених для застосування на Єдиному податку видів господарської діяльності, оскільки крім зазначених у абзаці 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України видів господарської діяльності, кодом КВЕД 61.10, 61.90 визначені види діяльності, які не заборонені для застосування на єдиному податку.

Відтак, Головне управління ДПС в Хмельницькій області в рішенні від 30.09.2024 року № 14618/6/22-01-24-12 критерієм для виявлення обмежень за абзацом 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України використав не здійснення конкретних видів діяльності, прямо вказаних у ПК України, а здійснення всього класу 61.10, 61.90 КВЕД, до якого, крім багатьох інших видів діяльності входять перелічені у абзаці 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України види діяльності.

Водночас, податковий орган належними та допустимими доказами не довів, що здійснювана позивачкою діяльність віднесена до видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування,

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку позивача.

Відтак, рішення Головного управління ДПС в Хмельницькій області від 30.09.2024 року № 14618/6/22-01-24-12 про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняте щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання податкового органу поновити статус платника єдиного податку в Реєстрі платників єдиного податку з 01.10.2024 року, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з пунктами 19-3.1 статті 19-3 ПК України, до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.

Відповідно до пункту 299.1 статті 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За пунктами 299.13 статті 299 ПК України, з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

Отже, у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування.

Платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

При цьому, нормами ПК України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

З огляду на те, що оскаржуване рішення про виключення з Реєстру платника єдиного податку позивача є протиправним, а отже, з метою ефективного відновлення порушеного права позивачки суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи з 01.10.2024 та включити її до реєстру платників єдиного податку.

Одночасно, щодо способу захисту обраного позивачкою, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивачки, шляхом:

- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2024 року № 14618/6/22-01-24-12 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Хмельницькій області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи з 01.10.2024 року, шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, позовні вимоги слід задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000, оскільки вважає, що даний спір немайнового характеру та не є складним за своєю суттю, тому, понесені витрати на правничу допомогу є неспівмірними.

У контексті наведеного, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина сьома статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено до закінчення судових дебатів у справі.

Відповідно до ст. 1, 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, платіжну інструкцію №349 від 11.11.2024 року, договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року, професійної правничої допомоги від 02.09.2024 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 07.04.2025 року, квитанція до прибутквого касового ордера №б/н від 07.04.2025.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене вище, враховуючи положення КАС України, а також ту обставину, що сума витрат позивача на правову допомогу у цій справі не відповідає складності справи та часу затраченого адвокатом на надання відповідних послуг, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, так як і час витрачений адвокатом на проведення відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме - у сумі 6 000, 00 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

У задоволенні решти витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2024 року № 14618/6/22-01-24-12 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи з 01.10.2024 року, шляхом включення до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп судового збору та 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

У задоволенні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя Є.В. Печений