Справа № 520/22193/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2025 року № 520/22193/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 8380,67 грн (податковий період 2022, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_2 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 729,08 грн (податковий період 2022, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_3 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 31.05.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 38873,40 грн (податковий період 2023, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_2 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 31.05.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ),за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 3381,82 грн (податковий період 2023, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_3 ).

Ухвалою суду від 14.08.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 30.05.2025 заяву відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог - задоволено. Провадження у справі в частині позовних вимог, щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.05.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 38873,40 грн (податковий період 2023, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_2 ); та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31.05.2024 №0-2037-UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 3381,82 грн (податковий період 2023, адреса об`єкта нерухомості: АДРЕСА_3 ), - закрито. В іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, де проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, а саме невизначено підтип майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності. З огляду на викладене, враховуючи дані реєстру (в якому не зазначене їх цільове призначення, тобто як вони використовуються) прийнято рішення про застосування ставки оподаткування в розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати. Виходячи з цих даних контролюючим органом було розраховано суму податкових зобов`язань, що стали підставою для прийняття відповідних податкових повідомлень рішень. Відповідач вважає свої розрахунки правильними, а прийняті рішення повністю правомірними, відтак позовні вимоги, на його погляд є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.

Головним управлінням ДПС у Харківській області у відношенні ОСОБА_1 прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037 UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 8380,67 грн (податковий період 2022);

Адреса об`єкта оподаткування є: АДРЕСА_2 .

- податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037 UA0028556, форма «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області, відносно платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму податкового зобов`язання 729,08 грн (податковий період 2022).

Адреса об`єкта оподаткування є: АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

За положеннями підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Згідно пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що податок нарахований відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» зі змінами та доповненнями, застосована ставка податку 1 відсоток від мінімальної заробітної плати. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, а саме не визначено підтип майна, яке належить позивачу на праві власності.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Як вбачається з Витягу №8728339 від 24.10.2005 про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ №00971 від 24.10.2005, Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень серії ВСМ №385609 від 19.10.2005, а також встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у справі №520/1071/24, позивач є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення за адресою м. Харків, Шевченківський район, вул. Університетська, буд. 33; та нерухомого майна - нежитлового приміщення за адресою м. Харків, Основ`янський район, вул. Диканівська, буд. 50.

Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок (№ 50 вул. Диканівська м. Харків), виготовленого 22.09.2006 КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" призначення приміщень визначено як: склад, сан.узел, коридор, кабінет, котельня, сходова клітина. Також, як вбачається з технічного паспорту на громадський будинок (№ 33 вул. Університетська м. Харків), виготовленого 27.05.2004 КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" призначення приміщень визначено як: склад.

Окрім цього на підтвердження призначення вищезазначених об`єктів нерухомого майна, позивачем надано експертні висновки ТОВ «БУДГРУПП» щодо визначення функціонального призначення будівлі від 01.02.2022 № 1207199, № 1207198, відповідно до яких нежитлові приміщення 1-го поверху № 13, площею 44,5 кв.м. та № 14, площею 22,8, загальною площею 67,3 кв.м., які є частиною нежитлової будівлі літ. «Б-2», розташованої за адресою: вул. Університетська 33, м. Харків, нежитлова будівля літ. «Б-3», загальною площею 773,6 кв.м., розташована за адресою: вул. Диканівська 50, м. Харків, за функціональним призначенням класифікуються, як склад.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 пункту 1252 ДК до Резервуари, силоси та склади належать, крім іншого: 1252.5 Склади спеціальні товарні; 1252.6 Холодильники; 1252.7 Складські майданчики; 1252.8 Склади універсальні; 1252.9 Склади та сховища інші. До групи Будівлі промислові та склади (код 125) належить клас Будівлі промислові (код 1251), який включає криті будівлі промислового призначення.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відтак, суд доходить висновку щодо приналежності зазначених об`єктів нерухомості за своїм функціональним призначенням до складів.

Разом з тим, контролюючим органом не надано доказів які б спростовували вищезазначене та доводили приналежність зазначених об`єктів нерухомості до іншого типу, відмінного від зазначеного вище.

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 р. № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Пунктом 5 зазначеного вище Додатку №1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у-таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток; 4) гаражі - 0,1 відсотка; 5) виключений; (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18 набрав чинності з 01.01.2019 р.) 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Зважаючи, що зазначені вище об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , які на праві власності належать позивачу, за своїм функціональним призначенням належать до складів, ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача, має становити 0,1%.

Проте контролюючим органом при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень визначено розмір податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року, щодо вказаних вище об`єктів нерухомого майна, які належать позивачу, виходячи зі ставки податку у розмірі 1%, що є протиправним.

Посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня класифікаційна ознака та будь-які відомості щодо цільового призначення нежитлових приміщень, що належать позивачу, суд вважає необґрунтованими, оскільки податковий орган при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень не позбавлений можливості вчинити відповідні дії з метою встановлення таких даних, що ним зроблено не було.

Отже, податковим органом протиправно прийнято оскаржувані податкове повідомлення-рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556, та податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556, оскільки в основу останніх покладено помилково визначену ставку податку, відповідно до рішення органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556, та податкове повідомлення - рішення від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Щодо клопотання позивача стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок), суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів частини третьої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям сторін та їх представників належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2024 між Джаіном Прадіном Кумаром (Клієнт) та адвокатом Третьяковою Н.В. укладено Договір про надання правової допомоги № 26.

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони погодили ціну правової допомоги на рівні 10000,00 грн. за загальний обсяг роботи адвоката.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: Договір про надання правової допомоги № 26 від 26.07.2024; ордер від 18.12.2023 Серія АХ №1202174, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю адвоката Третьякової Н.В. серія ВХ № 002171 та копію квитанції до платіжної інструкції № СВ08608957/1 від 06.08.2024 про переказ готівки у сумі 10000 грн, цільове призначення платежу передплата за надання послуг з правової допомоги.

Отже, вищевказані документи є належними доказами, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, проаналізувавши наведене та дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, розмір позовних вимог, ціну позову, також суд керується вимогами розумності співмірності і справедливості та приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу .

Розподіл судових витрат з судового збору здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46 ) в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 №0-2037-UA0028556.

Стягнути на за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.