Справа № 619/2393/25
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/2393/25
провадження № 2-адр/619/1/25
29 травня 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.О.
Справа № 619/2393/25
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення.
Стислий виклад позиції сторін.
30 квітня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гур`єва А.А., звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Харківській області, в якому просив скасувати постанову інспектора ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції Касьяненка С.М. серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 ,00 грн за адміністративне порушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
14 травня 2025 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
21 травня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Гур`єва А.А., яка сформована в системі 19.05.2025, про ухвалення додаткового рішення у справі № 619/2393/25, про стягнення з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000,00 грн; витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 605,00 грн. В обґрунтування заяви посилався на те, що під час подання позовної заяви Позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме: - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, та вказав, що відповідні докази будуть подані протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України. Наразі позивач заявляє, що фактично поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,00 грн. На підтвердження доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу надає такі докази: копія Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.08.2024; копія Додаткової угоди № 3 від 20.04.2025 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.08.2024; копія акту прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
22 травня 2025 року представник ГУНП в Харківській області Тищенко В.В. через систему «Електронний суд» надала клопотання, у якому просила зменшити розмір витрат на правову допомогу.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі сторони позивача, вимоги викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.
У судове засідання представник відповідача ГУНП в Харківській області Тищенко В.В. не з`явилася, надала через систему «Електронний суд заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю. Скасовано постанову серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 винесену інспектором ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції Касьяненком С.М., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).

Для цілей розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 132 КАС України), суд має встановити їх розмір на підставі поданих доказів і з уваги на приписи статті 134 КАС України визначити ту співмірну суму витрат, яка підлягатиме розподілу між сторонами.

Частина 7 статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивною формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.

Суд враховує те, що позивач у позові заявив про намір звернутись до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді.

21 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представника позивача адвокат Гур`єв А.А., подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу та витрати зі сплати судового збору, яка сформована в системі 19.05.2025, тобто на п`ятий день після ухвалення судового рішення.

Згідно з частинами першою та шостою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позиція Верховного Суду стосовно застосування положень цієї статті Кодексу сформована, зокрема у постановах від 21 червня 2023 року у справі №320/14138/21 та від 24 червня 2024 року у справі №420/11912/23.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача ГУНП в Харківській області Тищенко В.В. через систему «Електронний суд» надала клопотання, у якому просила зменшити розмір витрат на правову допомогу посилаючись на те, що адвокатом Гур`євим А.А. до позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги від 28.08.2024, додаткова угода №3 до договору про надання правової допомоги від 28.08.2024, Акт прийому передачі наданих послуг від 15.05.2025, та ордер на надання правничої допомоги від 28.04.2025. Зі змісту додаткової угоди № 3 від 20.04.2025 вбачається, що розмір гонорару становить 8 000,00 грн та сплачується клієнтом протягом 15-ти робочих днів з дня ухвалення рішення суду, яким закінчується провадження у справі. Проте, в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження про оплату позивачем вказаних послуг адвоката, а саме рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, платіжні доручення на підтвердження фактично понесених витрат позивачем. А тому вважає, що це є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача щодо понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, у долучених документах не зазначено номер судової справи, представлення інтересів по якій здійснюється представлення інтересів ОСОБА_1 адвокатом Гур`євим А.А. Згідно п. 2.4 Договору від 28.08.2024 зазначено, що прийняття кожного доручення оформлюється Додатковою угодою до цього Договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання, Так у додатковій угоді № 3 до договору про надання професійної правничої допомоги від 28.08.2024 та в акті прийому передачі наданих послуг від 15.05.2025 зазначено, що адвокатським об`єднанням було надано Клієнту наступні види правничої допомоги: -надання усних/письмових юридичних консультацій; складання, оформлення та надсилання позовної заяв; складання, оформлення та надсилання інших документів процесуального характеру; представництво інтересів Клієнта в адміністративному суді. Вказаний перелік послуг адвокат оцінює у 8 000,00 грн. Зазначає, що з рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14.05.2025 по справі № 619/2393/25 вбачається, що розгляд справи здійснювався у письмовому провадженні. Таким чином, адвокат Гур`єв А.А. не приймав участь у судовому засіданні по даній справі, а складання позову не потребувало значних зусиль, оскільки це типові правовідносини та в своїй більшості позов містить посилання на норми закону. Однак, представником позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, кількість витраченого часу та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7, 9 статті 139 КАС унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У пункті 269 Рішення зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18 та від 19.12.2019 у справі №520/1849/19.

Так, з наданих представником позивача та долучених до матеріалів справи доказів надання позивачу правничої допомоги під час розгляду справи в суді установлено, що 28.08.2024 між Адвокатським об`єднанням «Гур`єв та партнери» в особі Гур`єва А.А. та Іваненком Михайлом Олексійовичем укладено договір про надання професійної правової допомоги №б/н.

Згідно з п.10.1 вказаного договору, сторони домовились, що розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та порядок його сплати визначається Сторонами у порядку, передбаченому п. 2.4 Договору.

У п. 2.4 Договору зазначено, що прийняття кожного доручення оформлюється Додатковою угодою до цього Договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання.

Також на підтвердження надання позивачу правничої допомоги представник позивача надав суду: Додаткову угоду № 2 до договору про надання професійної правової допомоги від 28.08.2024 №б/н. розмір гонорару становить 8 000,00 грн та сплачується клієнтом протягом 15-ти робочих днів з дня ухвалення рішення суду, яким закінчується провадження у справі; акт прийому-передачі наданих послуг №б/н від 15.05.2025, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надано Клієнту наступні види правничої допомоги в рамках позовного провадження у справі № 619/2393/25: надання усних/письмових юридичних консультацій; складання, оформлення та надсилання позовної заяви; складання, оформлення та надсилання інших документів процесуального характеру; представництво інтересів Клієнта в суді.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Отже, суд звертає увагу на те, що участь адвоката Гур`єва А.А. у даній справі у Дергачівському районному суді Харківської області обмежилась складанням позовної заяви. Інші надані адвокатом послуги не є необхідними у даній справі.

Також суд не ставить під сумнів надання представником позивача усної консультації чи складання заяв, процесуальних документів, відправка поштової кореспонденції, але ці послуги не є тими послугами, які підлягають оплаті у контексті витрат на правничу допомогу, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Як вже було зазначено, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

В постанові від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, того, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, є дуже поширеною та не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, проаналізувавши клопотання відповідача, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області на користь позивача 2 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Підстав для стягнення з позивача ще 6 000,00 грн суд не вбачає.

При цьому, суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.04.2025, яка містяться в матеріалах адміністративної справи.

Водночас, суд при задоволенні позову не вирішив питання щодо стягнення судового збору, а тому на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 252, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гур`єва А.А. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по адміністративній справі № 619/2393/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області про скасування постанови серії ЕНА № 4226686 від 08.03.2025 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн за адміністративне порушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області, (ідентифікаційний код 40108599) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області, (ідентифікаційний код 40108599) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн (дві тисячі).

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13, .

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок