Справа № 640/38349/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гомельчука С.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (законний представник), яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (позивачка), звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Шевченківського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області особі територіального підрозділу - Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (відповідь №Т-7060/6/8012-21/8036.2/7137-21 від 30.10.2021) в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області особі територіального підрозділу - Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області із заявою про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року. Однак, відповідач відмовив в оформлені паспорта громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із відсутністю законних підстав. Позивачка посилається на те, що чинними правовими актами передбачено видачу паспорта як у формі карти, так і у формі книжечки, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17. Відтак, просить суд позов задовольнити.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. Представник зазначає, що у відповідності до Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особи чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Звернено увагу, що громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному Законом. При цьому з 01.11.2016 прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено Постановою №302, припиняється. Отже, органи ДМС зобов`язані забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів виключно у вигляді картки. Представник вважає, що оформлення паспорта громадянина України 1994 року зразка здійснюється на підставі рішення суду, що набрало законної сили. При цьому Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку. Відповідно до п. 3 пп.1,2 вказаного порядку паспорт громадянина України зразка 1994 року видається особі, яка досягла 16-річного віку.
Терещенко Т.П., яка діє в інтересах ОСОБА_2 скористалася правом подання відповіді на відзив. Законний представник позивачки зазначає, що заборони про оформлення паспорта у формі книжечки при досягнені 14 років відсутні. Крім того, Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ від 26.06.1992 передбачає можливість оформлення та видачу паспорта у формі книжечки у зв`язку із досягненням 16 років, питання про його оформлення та видачу, починаючи з досягнення особою 14 років і до досягнення 16 років може бути вирішено на користь оформлення такого паспорта в цей період, оскільки дитина, яка досягла 14 років, але не оформила документа, що посвідчує особу (при відмові від пластикового паспорта типу ID-1), фактично позбавляється можливості підтверджувати громадянство України та свою особу, не може повністю реалізувати свої права і свободу у різних сферах суспільного життя.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передано судові справи Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
15.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення. Представник відповідача зазначає, що за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України встановлено, що ОСОБА_2 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та до управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон не зверталась. 27.10.2021 позивачка звернулась зі зверненням до Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 р. у формі книжечки. 30.10.2021 за результатами розгляду вищевказаного звернення, у встановленні чинним законодавством строки, листом Шевченківського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області № Т-7060/6/8012-21/8036.2/7137-21 надано відповідь позивачці про порядок видачі паспорта громадянина України зразка 1994 р. у формі книжечки. Позиція ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно позовних вимог не змінна. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Відповідач заперечує проти вимог позовної заяви, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню на підставі вимог, викладених в поданому відзиві.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , звернулася Шевченківського відділу Центрального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області із заявою, у якій просила видати паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року (а.с.13-14).
Шевченківський відділ Центрального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області листом від 30.10.2021 №Т-7060/6/8012-21/8036.2/7137-21 відмовив в оформленні паспорту громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року у зв`язку із відсутністю відповідного рішення суду про зобов`язання Шевченківського відділу Центрального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року, що набрало законної сили (а.с.16).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови видати паспорт у вигляді книжечки, позивачка, в інтересах якої діє законний представник, звернулася із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ (далі - Закон №2235-ІІІ) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону №2235-ІІІ прийнято постанову Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - Положення № 2503-ХІІ).
Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8-11 Положення №2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини. Ці документи виготовляються і оформляються відповідно до положень, що затверджуються Кабінетом Міністрів України на підставі рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі -Закон №5492-VI) одним з документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, є паспорт громадянина України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Відтак, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Судом встановлено, що ключовим спірним питанням у адміністративній справі, що розглядається, є питання віку, з якого може видаватись паспорт у формі книжечки.
Приписами статті 21 Закону №5492-VI встановлений обов`язок громадянина України, який досяг чотирнадцятирічного віку отримати паспорт громадянина України.
Приписами Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 №2503-ХІІ, передбачено отримання паспорта з шістнадцятирічного віку.
Оиже, у законодавстві наявна правова ситуація, коли паспорт громадянин України повинен отримати вже у 14 років, проте у формі паспортної книжечки паспорт може бути виданий лише з 16 років. Зазначене пояснюється тим, що положення Закону України №5492-VI були прийняті пізніше, ніж постанова Верховної Ради України від 26 червня 1992.
Частинами 2, 3 статті 7 КАС України передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, щодо питання віку, з якого особа повинна отримати паспорт, належить застосовувати саме положення Закону №5492-VI, який має вищу юридичну силу.
Законом №5492-VI встановлений обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України, який є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
З огляду на це, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації нею громадянських прав.
Зазначена правова позиція підтримана і Верховним Судом у постановах від 21.12.2022 у справі №420/5353/20, від 18.11.2021 у справі №420/4049/20 щодо аналогічних правовідносин.
У вказаних постановах Верховний Суд вважав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що зобов`язання відповідача оформити та видати особі паспорт у формі книжечки у зв`язку з досягненням чотирнадцятирічного віку, буде належним та достатнім способом захисту порушеного права.
Відповідно до розділу IХ Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо:
1) особа не є громадянином України;
2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання);
3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;
4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;
5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта;
6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Суд встановив, що подана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заява містила обґрунтування причин небажання отримати паспорт у формі картки, крім того, заявницею було подано заяву за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, фотокартки, свідоцтво про народження. Тому можна виснувати, що необхідні для видачі паспорта документи були надані.
Окрім того, беручи до уваги суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову (зокрема щодо відмови від обробки персональних даних, а також про те, що чинне законодавство дозволяє отримати паспорт громадянина України у тому вигляді, як того просить позивачка), а також правове регулювання правовідносин, в яких виник цей спір, є достатні підстави вважати, що ця справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №Пз/9901/2/18 у справі №806/3265/17.
Також суд звертає увагу, що за правилами статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суди повинні враховувати висновки Верховного Суду у зразковій справ під час ухвалення рішення у типовій справі.
У свою чергу, керуючись положеннями статті 291 КАС України суд зазначає, що в даному випадку, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.09.2018 у згаданій зразковій справі, є обов`язковим для судів при ухваленні рішень у типових справах.
При цьому суд зазначає, що у рішенні Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №Пз/9901/2/18 зазначено право будь-якого громадянина надавати чи не надавати згоду на відповідну обробку персональних даних, тому наявність чи відсутність релігійних переконань, в даній справі, не потребує доведення, оскільки первинною є саме наявність чи відсутність згоди на відповідну обробку персональних даних.
Суд зазначає, що вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», на відміну від норм Положення про паспорт (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій.
На думку Великої Палати Верховного Суду, це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Також такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було встановлене законом), не було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що законодавець, приймаючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2016 №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими та виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України, та не допускати жодної дискримінації залежно від часу виникнення правовідносин з отримання паспорта громадянина України.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем своїми діями було прямо порушено права ОСОБА_2 , передбачені статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, оскільки неоформлення їй паспорту з посиланням на недосягнення відповідного віку, обмежує її права, що встановлені законом, і не є необхідними в демократичному суспільстві.
Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо відмови у оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, підлягають задоволенню.
Разом з тим, враховуючи встановлені обставини цієї справи та правове регулювання відносин з яких виник цей спір, а також з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 806/3265/17, суд дійшов висновку, що для належного захисту порушених прав позивачки слід також зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_2 у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХП.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно із п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_2 у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.
Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХП.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гомельчук С.В.