Справа № 160/13494/25
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рянської В.В.,
секретаря судового засідання Любої Н.Р.,
представника позивача Клименка І.І.,
позивач, представники відповідача і третьої особи не прибули,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача - адвокатом Клименком Ігорем Івановичем, у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у скасуванні арешту всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови державного виконавця від 31.05.2013 у виконавчому провадженні № 37298578 та зареєстрованого 12.07.2013 за № 1623557;
- зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна (реєстраційний запис № 1623557 від 12.07.2013), накладеного на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 31.05.2013 у виконавчому провадженні № 37298578 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 21.09.2012 Київським районним судом м. Одеси у справі № 2-5097/11, в якому ОСОБА_1 був боржником, накладено арешт на все його нерухоме майно. 27.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак арешт, накладений на нерухоме майно позивача, не було знято. У задоволенні заяви стягувача про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання було відмовлено Київським районним судом м. Одеси у 2018 році. Станом на час звернення до суду з цим адміністративним позовом відсутнє виконавче провадження з виконання виданих у справі № 2-5097/11 виконавчих листів про стягнення боргу з позивача. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув, проте накладений на нерухоме майно позивача арешт залишається чинним, що перешкоджає йому розпоряджатися своєю власністю. На звернення представника позивача про скасування арешту майна відповідач відмовив листом від 05.05.2025. Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо незняття арешту з його майна, що порушує право власності позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 28.05.2025 з повідомленням учасників справи; встановлено строк для подання відповідачем відзиву та третьою особою - пояснень до 26.05.2025; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 37298578; постановлено надати суду витребувані докази до 26.05.2025.
21.05.2025 надійшла заява Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
23.05.2025 надійшов відзив Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому відповідач просив розглянути справу за відсутності його представника та закрити провадження у справі. Зазначив, що у відповідача відсутні матеріали виконавчого провадження № 37298578 у зв`язку з тим, що 27.06.2013 виконавчий документ було направлено за належністю до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а інші документи зазначеного виконавчого провадження знищено за закінченням трирічного строку зберігання. Тому відповідач надає витяг з електронного архіву Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) щодо виконавчого провадження № 37298578, відповідно до якого 07.03.2013 в межах зазначеного виконавчого провадження відповідно до ст.ст. 25, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV) накладено арешт на майно боржника, зокрема, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 27.06.2013 встановлено, що боржник проживає за адресою, що територіально належить до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Відповідач вважає, що оскільки у виконавчому провадженні № 37298578 здійснювалося примусове виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси на підставі заочного рішення від 22.12.2012 у справі № 2-5097/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 2319887,42 грн, справа за позовом про скасування арешту майна, накладеного в цьому виконавчому провадженні, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Оскільки виконавчий документ було передано до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, саме правонаступник цього органу державної виконавчої служби (Приморський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) має повноваження щодо зняття арешту майна, накладеного у зв`язку з виконанням вказаного виконавчого документа, за наявності передбачених законодавством підстав. Також позивач може ініціювати вирішення питання про визнання виконавчого документа, виданого у цивільній справі № 2-5097/11, таким, що не підлягає виконанню, в порядку статті 432 Цивільного процесуального кодексу України, та зняття арешту з цієї підстави, або виконати рішення суду у добровільному порядку.
У судове засідання позивач, представники відповідача і третьої особи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечував проти розгляду справи за відсутності представників відповідача і третьої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що відповідача і третю особу було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, та ними заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників, суд дійшов висновку про розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що на виконанні Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 37298578 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5097/11, виданого 21.09.2012 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ» грошової суми в розмірі 2319887,42 грн, яке було відкрито 07.03.2013 постановою головного державного виконавця Главацького Ю.А.
У вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . Згідно з наданим відповідачем витягом з електронного архіву Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) щодо виконавчого провадження № 37298578 датою накладення арешту вказано 07.03.2013.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2025 (номер інформаційної довідки 420518154) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.05.2013 (видавник ОСОБА_4 , Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції) внесено запис № 1623557 від 12.07.2013 про арешт належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Главацького Ю.А. від 27.06.2013 виконавче провадження № 37298578 закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV. Згідно з наданим відповідачем витягом з електронного архіву Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) щодо виконавчого провадження № 37298578 державним виконавцем було з`ясовано, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою, що територіально належить до першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. У витягу з електронного архіву АСВП зазначено, що боржником заборгованість не сплачено. Державним виконавцем з`ясовано, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2018 у справі № 2-5097/11 (провадження № 6/520/12/18) заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання залишено без задоволення.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2018 ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2018 у справі № 2-5097/11 змінено в частині мотивування відмови в задоволенні заяви. У вказаній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами для підтвердження факту втрати виконавчого документа мають бути саме письмові докази, однак таких доказів матеріали справи не містять, а також заявник починаючи з 2013 та з 2015 року знав про закінчення виконавчих проваджень, та лише у 2017 року звернувся із заявою. Будь-яких письмових доказів щодо неотримання банком виконавчого листа, повернутого відділом державної виконавчої, а також даних, які би свідчили про втрату виконавчого листа, суду не надано.
Представник позивача звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою № 29-в від 04.04.2025 про скасування арешту, накладеного на все нерухоме майно Гордієнка Є.В. постановою державного виконавця від 31.05.2013 у виконавчому провадженні № 37298578.
За результатами пошуку виконавчих проваджень стосовно позивача ОСОБА_1 станом на 14.05.2025 в Автоматизованій системи виконавчого провадження записів не знайдено.
Щодо підсудності Дніпропетровському окружному адміністративному суду цієї справи суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2012 ухвалено у справі № 2-5097/11, яка не належить до категорій, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Справу № 2-5097/11 було розглянуто Київським районним судом м. Одеси та ухвалено рішення 22.12.2012 в порядку цивільного судочинства, тобто не як адміністративним судом.

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом з приводу оскарження бездіяльності відповідача щодо відмови у скасуванні арешту належного йому майна та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо скасування арешту.

Справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України як адміністративному суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача. Підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, що визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV, чинний на момент накладення арешту на нерухоме майно позивача та втратив чинність 05.01.2017).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 606-ХІV за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач був боржником у межах виконавчого провадження № 37298578, однак 27.06.2013 вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 606-ХІV (у редакції на час прийняття постанови державного виконавця від 27.06.2013) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Пунктом 3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (у редакції, чинній станом на 27.06.2013), передбачено, що у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності.

Законодавством, яке діяло на час прийняття постанови від 27.06.2013 про закінчення виконавчого провадження № 37298578, не передбачено обов`язку державного виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, у відповідача не було підстав для зняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 37298578, яке закінчено 27.06.2013 саме у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться.

Судом не встановлено протиправності у діях відповідача та не встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо незняття арешту, накладеного на нерухоме майно позивача у виконавчому провадженні № 37298578. Підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо скасування арешту нерухомого майна (реєстраційний запис № 1623557 від 12.07.2013), накладеного на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , відсутні.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 1480-9826-1113-1111 від 08.05.2025.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл понесених позивачем витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 65065, м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, буд. 1, .

Третя особа: Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А, .

Повний текст рішення складено 02 червня 2025 року.

Суддя В.В. Рянська