Справа № 520/1976/25
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 червня 2025 року Справа № 520/1976/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про стягнення суми втрат згідно заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

Стягнути з відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) втрати від інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від загальної суми боргу за весь період прострочення - в розмірі 117083.96грн.( сто сімнадцять тисяч вісімдесят три гривні 96 копійок).

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року (справа №520/533/21), яке набрало законної сили 14.05.2021 року, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2019 з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення згідно довідки про розмір грошового забезпечення від 16 листопада 2020 року №11/3102, виданої Адміністрацією державної прикордонної служби України, та виплатити різницю між нарахованою та отриманою ним пенсією. Також відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року (справа №520/14512/23), яке набрало законної сили 10.08.2023 року, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.12.2022 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн згідно Постанови КМУ №713 від 14 липня 2021 р. "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

02.11.2021 року позивач звернувся з пропозицією до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №25144/Н-2000-21, стосовно здійснення позивачу виплати заборгованості у сумі 144066.51грн. (сто сорока чотири тисячі шістдесяти шести гривні 51 копійки), рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року справа №520/533/21, з урахуванням встановлених індексів інфляції та трьох процентів річних від суми, що була прострочена.

На що Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області відповіло, що виплату різниці пенсії (боргу) нараховану за період з 01.04.2019р. по 31.08.2021р., буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України (від 22.11.2021вих.№ 2000-0304-8/145593).

Також відповідно до його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області стосовно здійснення йому виплати заборгованості у сумі 20000 гривень 00 копійок, позивача було повідомлено (від 07.11.2023р.вих.№30775-34090/Н-03/8-2000/23) що різницю в пенсії за період з 01.12.2022p. по 30.09.2023р.виплату якої буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року справа №520/14512/23.

При повторному зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 23.09.2024 року вх.ВЕБ2001-Ф-3-24-155005 стосовно наявності боргу згідно рішень суду (справа №520/533/21, справа №520/14512/23) станом на теперішній час позивачу стало відомо, що з моменту набрання законної сили рішення суду від 14.05.2021р. по справі 520/533/21 (далі - рішення суду 533), заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області за період з квітня 2019 року по серпень 2021 року включно складає 144066.51грн.(сто сорок чотири тисячі шістдесят шість грн.51 коп.) та з моменту набрання законної сили рішення суду від 10.08.2023р. по справі 520/14512/23 (далі - рішення суду 14512), заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з грудня 2022 року по вересень 2023 року складає 20000 (двадцять тисяч грн.00 коп.). Станом на 31 грудня 2024 року виплат по заборгованості здійснено не було, тобто борг не змінювався, та становить 144066.51 грн.(сто сорок чотири тисячі шістдесят шість грн.51 коп.) та 20000 (двадцять тисяч грн.00 коп.), коефіцієнти інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми не нараховувались (відповідь від 16.10.2024р. вих.№ 29754-30829/н-02/8-2000/24).

Загальний борг на момент подачі позовної заяви складає 164066.51 грн.( сто шістдесят чотири тисячі шістдесят шість гривень 51 копійка), без врахування коефіцієнтів інфляції та 3% річних від простроченої суми .

Вбачаючи у не виплаті заборгованості порушення своїх прав, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти (частина 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 11 та ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у ч. 1 ст. 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

За ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570.

Суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з невиплатою перерахованої пенсії позивача на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду , в яких Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виступало як суб`єкт владних повноважень у публічно-правовому спорі.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відсутні договірні зобов`язання щодо нарахування та виплати пенсії.

Вищевказаними рішеннями визначено обов`язок пенсійного органу перерахувати та виплатити пенсію позивачу, однак без визначення конкретної суми грошового зобов`язання.

Таким чином, в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 в адміністративній справі №807/542/17, від 26.07.2021 в адміністративній справі №712/23614/12.

Отже, підстави для стягнення суми 3% річних та втрат від інфляції відсутні.

Разом з цим, суд зауважує, що у силу ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані спеціальним Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості скористатися вказаним правом компенсації втрати частини доходів у порядку та спосіб, визначені законом.

В межах цього судового провадження позивач не заявляв відповідних вимог щодо саме компенсації втрати частини доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а позовна заява не вмотивована відповідними підставами, відповідне право не підлягає захисту в межах цієї справи, розгляд якої суд здійснює в межах та на підставі заявлених позивачем вимог.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з висновками Другого апеляційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 07.01.2025 по справа №440/1353/24.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов.2,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про стягнення суми втрат згідно заборгованості,- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.