Справа № 580/13095/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/13095/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану, зокрема, за період з 03.07.2023 по 05.10.2023 із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та відпустці для лікування після поранення;

- зобов?язати командира військової частини НОМЕР_1 включити ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн. на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану, зокрема, за період з 03.07.2023 по 05.10.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та відпустці для лікування після поранення.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що після поранення перебував на постійному лікуванні внаслідок поранення та відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання грошового забезпечення з розрахунку 100000 грн за увесь час лікування, яке відповідач не включив до розрахунку грошового забезпечення за спірний період.

Ухвалою від 06.01.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив її розгляд здійснювати правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідно до резолюції командира, начальником медичної служби погоджено для виплат 03.07.2023 (день отримання поранення) та період перебування на лікуванні з 26.09.2023 по 05.10.2023 (лікування в КНП "Черкаська обласна лікарня ЧОР" згідно виписки від 05.10.2023 №21847), що нараховано та виплачено позивачеві відповідно до наказу командира від 17.12.2023 №368, довідки форми 5 від 02.12.2023 №964 та рапорту позивача від 07.12.2023 №2152. Перод з 04.07.2023 по 05.08.2023 не був погоджений начальником медичної служби відповідача з формулюванням - "у виписках відсутня інформація про лікування поранення", тому за цей період позивачеві не були нараховані та виплачені відповідні кошти додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн за лікування внаслідок поранення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, позивач з 24.02.2022 призваний до лав ЗСУ, та проходи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

03.07.2023 за обставин безпосередньої участі в бойових діях, пов?язаних з захистом Батьківщини ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, отримав невідкладну допомогу в медпункті 2 МБМП ВЧ НОМЕР_2 .

На етапі евакуації направлений в ПКГ м. Краматорськ, 04.07.2023 оглянутий ЗМЗ м. Лозова.

У період з 05.07.2023 по 19.07.2023 проходив стаціонарне лікування в КНП «Міська клінічна лікарня №2 ім. професора О.О. Шалімова» м. Харків з приводу гіпертонічної хвороби.

У період з 21.07.2023 по 26.07.2023 проходив стаціонарне лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» у відділенні ГКС та ПР.

У перод з 26.07.2023 по 05.08.2023 проходив стаціонарне лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР».

Згідно довідки від 09.08.2023 №2516 проведено медичний огляд ВЛК КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» та надано солдату ОСОБА_1 відпустку за станом здоров?я на 30 календарних днів.

У період з 26.09.2023 по 05.10.2023 проходив стаціонарне лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР».

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №29 від 26.01.2024 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров?я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивачем подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату йому у повному обсязі додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн на місяць, за період перебування на лікуванні та відпустці для лікування після поранення.

Постановою ВЛК КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 09.08.2023 №2516, та згідно свідоцтвом про хворобу ВЛК КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» від 26.10.2023 встановлено причинний зв?язок отриманих 03.07.2023 травм та захворювання ОСОБА_1 з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 зазначає про не отримання додаткової винагороди у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов?язаним із захистом Батьківщини, яке отримав 03.07.2023.

Не отримавши додаткової винагороди за час перебування на лікуванні позивач подав в суд позовну заяву.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі ЗУ №2232-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч.3 ст.1 ЗУ №2232-XII включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЗУ №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч.1 ст.24 ЗУ №2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі ЗУ №2011-XII).

Відповідно до ст.12 ЗУ №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 ЗУ №2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст.9 ЗУ №2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.4 ст.9 ЗУ №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст.19 ЗУ №2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 ЗУ №2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася. Для спірних правовідносин вона діє у редакції з 19.07.2022.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У абз.5 п.1 Постанови №168 зазначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення), в якому серед іншого зазначив, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець (абз.3, 4 п.3 Окремого доручення).

Отже, безпосередня участь військовослужбовця у зазначених вище заходах має підтверджуватися документально на підставі вказаних вище документів.

Згідно з п.5 Окремого доручення виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Пункт 8 Окремого доручення регулює питання виплати грошового забезпечення за період лікування внаслідок поранення: у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних"), за час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого та перебування у ВІДПУСТЦІ у зв`язку із хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою") війьськово-лікарської комісії.

Відповідно до пп. 10,11 розділу XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер); захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Вказаними вище медичними довідками підтверджується, що позивач 03.07.2023 перебуваючи на виконанні бойового завдання на лінії зіткнення з ворогом отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму та протягом спірного періоду перебував на лікуванні у вказаних вище медичних закладах.

У довідці військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 №964 зазначається, що на момент обстрілу та поранення солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захист. Бойове поранення військовослужбовця не є наслідком вчинення ним протиправних дій або вжиття ним алкогольних (наркотичних, тощо) засобів.

Поранення військовослужбовця пов`язане із захистом Батьківщини.

Враховавш вказані вище норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, установленої Постановою №168. Водночас згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 №178 про виплату, суд установив, що позивачу в частині спірного періоду виплачено відповідачем додаткову винагороду у військовий час 100 тис. за період лікування внаслідок поранення, у таких розмірах: за вересень 2023 року - 16416,67 грн, за жовтень 2023 року 15887,09 грн. Отже, за період з вересня по жовтнень 2023 року позивач отримав додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за період лікування внаслідок поранення з 26.09.2023 по 05.10.2023 згідно виписки КНП "Черкаська обласна лікарня ЧОР" від 05.10.2023 №21847. Водночас суд урахував, що поранення позивач отримав 03.07.2023, з витягу з картки особового рахунку військовослужбовця (позивача ) вбачається, що відповідачем нарахована та виплачена додаткова винагорода (100) за 1 (Х)(ХХ),00 у сумі 9577,42 грн. Тому включення у спірний період 03.07.2023, 26.09.2023 по 05.10.2023 за вказаних у позовній заяві підстав спору - не обґрунтоване. За вказані вище періоди відсутні підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Тому в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Оскільки відсутні належні, достовірні та допустимі докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за період з 04.07.2023 по 08.09.2023 (медична карта, дата огляду 07.07.2023, виписка №5381, виписка №2633, виписка 3442, довідка від 09.08.2023 №2516 - потребує відпустки за станом здоровя на 30 календарних днів на підставі статті 44 графи ІІ Розкладу хвороб, графи_ ТДВ _) пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за вказаний період.

Доводи відповідача про те, що у спірні періоди здійснювалось лікування за діагнозами, які не є наслідком отриманого поранення, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені у виписках закладів охорони здоров`я та постановах ВЛК основні та супутні діагнози вказують на те, що лікування протягом вищевказаних періодів здійснювалось у зв`язку із отриманим позивачем 03.07.2023 пораненням та наслідками спричинених ним.

При цьому суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні чи у відпустці за станом здоров`я у періоди з 09.09.2023 по 25.09.2023 у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Рішення складене, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не включення ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану, зокрема, за період з 04.07.2023 по 08.09.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та відпустці для лікування після поранення.

Зобов?язати військову частину НОМЕР_1 включити ОСОБА_1 до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн на місяць, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану, зокрема, за період з 04.07.2023 по 08.09.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та відпустці для лікування після поранення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО