Справа № 420/29934/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, Виконавчого комітету Каховської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації Немерця Віталія Анатолійовича від 31 травня 2024 року «Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану» за №112-к, в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 шляхом виключення ОСОБА_1 з Додатку 1 до розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 31 травня 2024 року №112, який має назву «Список працівників виконавчих органів ради, з якими тимчасово призупинено дію трудових договорів з 03.06.2024р. до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану» керуючого справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Каховську міську військову адміністрацію поновити дію трудового договору з керуючим справами виконавчого комітету Каховської міської ради ОСОБА_1 , який обіймає посаду в органах місцевого самоврядування;

- стягнути з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 58557 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 94 копійки;

- стягнути з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 ) судові витрати, а саме, - витрати по сплаті судового збору в сумі 3 633, 60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 20.11.2020 року на підставі рішення Каховської міської ради за № 11/1 «Про утворення виконавчого комітету Каховської міської ради VIII скликання» позивача було затверджено на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради на строк повноважень Каховської міської ради VIII скликання. На виконання даного рішення сесії Каховської міської ради, міським головою ОСОБА_2 було прийнято розпорядження від 01.12.2020 року за №416-к «Про керуючого справами виконавчого комітету міської ради». З положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» вбачається, що посада керуючого справами виконавчого комітету міської ради відноситься до категорії виборних посад в органах місцевого самоврядування. Керуючий справами виконавчого комітету міської ради є підзвітним і підконтрольним міському голові, а з питань, що виносяться на розгляд ради та за виконання яких на нього покладено контроль секретарю міської ради. Відтак, 20.11.2020 року позивача затверджено органом місцевого самоврядування (Каховською міською радою) на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради (виборну посаду), фактично до виконання посадових обов`язків за посадою позивач приступив з 01.12.2020 року.

З 24.02.2022 року по дату подання позовної заяви вся територія Каховської міської територіальної громади (в т.ч. місто Каховка) є територією України, яка тимчасово окупована російською федерацією. З оголошення воєнного стану на підставі Указу Президента України, позивач здійснював виконання своїх функціональних обов`язків наступним чином: - з 24.02.2022 року по 05.04.2022 року позивач здійснював повноваження за посадою у звичайному режимі (більшість часу в дистанційному режимі з огляду на безпекову ситуацію в місті Каховка); - з 06.04.2022 року по 31.05.2024 року позивачу оголошено простій, не з вини працівника, до стабілізації ситуації в Україні та припинення обставин, що викликали простій, з урахуванням відповідних рішень органів державної влади щодо припинення (скасування) воєнного стану. Простій оголошено на підставі розпорядження міського голови від 06 квітня 2022 року за №79-к. З 01.06.2024 року по 02.06.2024 року позивачу повторно оголошено простій, не з вини працівника, визначено оплату праці під час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення виконання своїх обов`язків на підконтрольній Уряду України території. Простій оголошено на підставі розпорядженням начальника Каховської міської військової адміністрації від 28.05.2024 року №107-к.

31.05.2024 року Каховською міською військовою адміністрацією, в особі начальника ОСОБА_2 було прийнято розпорядження «Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану» за №112-к, яким тимчасово, з 03.06.2024 року і до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, призупинено дію трудового договору з позивачем.

Позивач вважає, що вказане розпорядження відповідача не відповідає положенням чинного законодавства, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині призупинення дії трудового договору з позивачем, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

У своїх доводах щодо протиправності оскаржуваного розпорядження відповідача, позивач зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: абзацу 4 частини 1 статті 13, призупинення дії трудового договору не може бути застосовано до посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Відтак, оскаржуване Розпорядження в частині призупинення дії трудового договору з позивачем є таким, що прийняте не на підставі і не в межах визначених Конституцією та законами України.

Ухвалою від 30.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 23.10.2024 року суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, відкрив провадження в адміністративній справі та ухвалив розгляд справи № 420/29934/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 26.11.2024 року.

11.11.204 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду, є нікчемними, у зв`язку з чим, відповідачем у відзиві заявлено клопотання про повернення позовної заяви та закриття провадження по справі.

Щодо позовних вимог позивач про стягнення з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідач вказав, що роботодавцем в даному випадку є Виконавчий комітет Каховської міської ради. Заробітну плату позивач отримував саме там. І дію трудового договору хоч і призупинено розпорядженням начальника Каховської МВА, але в даному випадку він виконував повноваження міського голови, якими його наділено згідно постанови ВРУ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 13.12.2022р. № 2830-IX. Адже на період військогового стану чинний міський голова Немерець В.А. перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, оскільки призначений на посаду начальника Каховської МВА згідно розпорядження Президента України «Про призначення В.Немерця начальником Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області» від 10.11.2022р. № 295/2022-рп.

В підготовче засідання, призначене на 26.11.2024 року з`явилася представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд в підготовому засіданні з`ясував думку представника позивача щодо клопотання відповідача про повернення позовної заяви та закриття провадження по справі.

Представник позивача в підготовчому засіданні заперечувала проти повернення позовної заяви та закриття провадження.

Ухвалою від 26.11.2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про повернення позовної заяви та закриття провадження по справі.

В підготовчому судовому засіданні 26.11.2024 року представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у справі № 420/29934/24 в якості співвідповідача - Виконавчий комітет Каховської міської ради, оскільки саме Виконавчий комітет Каховської міської ради здійснював нарахування та виплату заробітної плати позивачеві за час фактичного простою не з вини працівника з 24.02.2022 року по 01.06.2024 року (по день прийняття спірного Розпорядження).

Ухвалою від 26.11.2024 року суд задовольнив клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у справі № 420/29934/24. Залучив до участі у справі № 420/29934/24 у якості співвідповідача Виконавчий комітет Каховської міської ради. Розпочав спочатку розгляд адміністративної справи № 420/29934/24 за позовом ОСОБА_1 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, Виконавчого комітету Каховської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 24.12.2024 року.

26.11.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено заперечення проти доводів відповідача про нікчемність доводів позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду та заперечення на клопотання про повернення позовної заяви та закриття провадження по справі.

26.11.2024 року до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій зазначено, що виходячи з підстав позову, позивачем, в якості відповідача по справі визначено Каховську міську військову адміністрацію, до якої, серед іншого, спрямовано позовні вимоги, щодо: - стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Водночас, Постановою Верховної Ради України «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що: у період воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальники Хрестівської сільської та Каховської міської військових адміністрацій Каховського району, Долматівської, Чулаківської сільських та Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснюють повноваження відповідних сільських, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідних сільських, міських рад (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарати Долматівської, Хрестівської, Чулаківської сільських, Голопристанської, Каховської міських рад та їх виконавчих комітетів, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 часини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»), комунальні підприємства, установи та організації відповідних територіальних громад підпорядковуються начальникам відповідних військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області. Відтак, в вказаній Постанові диспозитивно закріплено, що на період дії правового режиму воєнного стану, повноваження Каховської міської ради та Виконавчого комітету Каховської міської ради здійснює начальник Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області. Тобто, апарат Каховської міської ради підпорядковується начальнику Каховської міської військової адміністрації, але працівники апарату міської ради перебувають у фактичних трудових відносинах з Виконавчим комітетом Каховської міської ради і виплату оплати праці за час вимушеного простою здійснює Виконавчий комітет Каховської міської ради, згідно відповідного розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації. Саме Виконавчий комітет Каховської міської ради здійснював нарахування та виплату заробітної плати позивачеві за час фактичного простою не з вини працівника з 24.02.2022 року по 01.06.2024 року (по день прийняття спірного Розпорядження).

З огляду на специфіку діяльності військових адміністрацій, яка обумовлена, окрім положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану», також положеннями указів і розпоряджень Президента України та положеннями постанов Верховної Ради України, та полягає у комплексному суміщенні начальником військової адміністрації повноважень, як органу місцевого самоврядування відповідної ради та її виконавчого комітету (виконавчого органу), так і державного тимчасового органу, який створено з метою забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, позовна вимога щодо стягнення заробітної плати повинна бути пред`явлена до Виконавчого комітету Каховської міської ради. Частиною 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Таким чином, зважаючи на процесуально надану можливість, з огляду на наведені вище обставини, не змінюючи підставу позову, позивач вважає за необхідне змінити предмет позову, з метою визначення ефективного способу захисту порушеного права та вважати позовні вимоги викладеними у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації ОСОБА_2 від 31 травня 2024 року «Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану» за №112-к, в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , шляхом виключення ОСОБА_1 з Додатку 1 до розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 31 травня 2024 року №112, який має назву «Список працівників виконавчих органів ради, з якими тимчасово призупинено дію трудових договорів з 03.06.2024р. до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану» керуючого справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Каховську міську військову адміністрацію поновити дію трудового договору з керуючим справами виконавчого комітету Каховської міської ради ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який обіймає посаду в органах місцевого самоврядування;

- стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 58 557 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 94 копійки;

- стягнути солідарно з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області та з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме, - витрати по сплаті судового збору в сумі 3 633, 60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

26.11.2024 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме: стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 92 960 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 19 копійок.

В підготовче засідання, призначене на 24.12.2024 року з`явилася представник позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися про день, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

20.12.2024 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме: стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 107 599,59 (сто сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 59 копійок. В даній заяві позивач просив не брати до розгляду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 26 листопада 2024 року за №26-11/2024-1.

20.12.2024 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру судових витрат, в якій позивач просить суд стягнути на його користь судові витрати в сумі 12 633,60 грн. (дванадцять тисяч шістсот тридцять три гривні 60 копійок). Заява мотивна тим, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат становить 12 633,60 грн. та виглядає наступним чином: 3 633,60грн. сплачений судовий збір при поданні позовної заяви; 5000,00грн. витрати на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 21 вересня 2024 року за № 21-09/2024 та актом прийому-передачі робіт (надання послуг) від 23 вересня 2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21 вересня 2024 року за № 21-09/2024; 4000,00грн. витрати на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 21 вересня 2024 року за № 21-09/2024 та актом прийому-передачі робіт (надання послуг) від 20 грудня 2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21 вересня 2024 року за № 21-09/2024.

В підготовче засідання, призначене на 24.12.2024 року з`явилася представник позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися про день, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 24.12.2024 року, прийняв до розгляду заяву про зміну предмету позову, заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 20.12.2024 року та заяву про збільшення розміру судових витрат від 20.12.2024 року.

Ухвалою суду від 24.12.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 21.01.2025 року.

Судові засідання, призначені на 21.01.2025 року та 11.02.2025 року, було перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Призначено судове засідання на 12.03.2025 року.

В судове засідання, призначене на 12.03.2025 року, з`явилися представник позивача та представник відповідача Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області. Представник відповідача Виконавчого комітету Каховської міської ради в судове засідання не з`явився про день, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 12.03.2025 року під час розгляду справи по суті сторони у вступному слові надали свої пояснення щодо змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмета позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні 12.03.2025 року суд з`ясував думку учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 12.03.2025 року, суд задовольнив клопотання учасників справи та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 на підставі рішення І сесії VIII скликання Каховської міської ради Херсонської області від 20.11.2020 року № 11/1 «Про утворення виконавчого комітету Каховської міської ради VIII скликання» був затверджений на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради на строк повноважень Каховської міської ради VIII скликання.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, з 24.02.2022 року вся територія Каховської міської територіальної громади (в т.ч. місто Каховка) є територією України, яка тимчасово окупована російською федерацією.

Позивач з 24.02.2022 року знаходився на тимчасово окупованій території та з квітня 2022 року позивачу оголошено простій, не з вини працівника.

Розпорядженням Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області від 28.05.2024 року № 107-к «Про оголошення простою керуючому справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 » оголошено простій, не з вини працівника з 01.06.2024 року, визначено оплату праці під час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення виконання своїх обов`язків на підконтрольній Уряду України території.

31.05.2024 року Каховською міською військовою адміністрацією прийнято розпорядження «Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану» за №112-к, яким «у зв`язку із збройною агресією рф проти України, через абсолютну неможливість забезпечення роботою працівників виконавчих органів ради, які перебувають на тимчасово окупованій території Каховської міської територіальної громади та в близькості до зони бойових дій, наявністю загрози для їх життя та здоров`я, внаслідок чого роботодавець не може гарантувати безпеку останніх, неможливістю виконання працівниками, що перебувають на ТОТ, функцій і обов`язків, передбачених трудовими договорами, відсутністю можливості переведення працівників на іншу роботу та виконання ними обов`язків дистанційно, за ініціативою роботодавця, на виконання п. 3 доручення начальника Херсонської ОВА від 28.05.2024 року №41-д, на підставі Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 (зі змінами), Указу Президента України «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Херсонській області» від 09.11.2022 року №760/2022, розпорядження Президента України «Про призначення В. Немерця начальником Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області» від 10.11.2022 р. №295/2022-рп, постанови ВРУ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною 2 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 13.12.2022 р. №2830-ІХ, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», с., ст. 3, 7, 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. 12 ч. 1, ст. 42 ч. 4 п. 20, ст. 59 ч. 8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»:

1. Визнати такими, що втратили чинність розпорядження начальника Каховської військової адміністрації №106-к від 28.05.2024 року, 107-к від 28.05.2024 року та 108-к від 28.05.2024 року.

2. Тимчасово, з 03 червня 2024 року і до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, призупинити дію трудових договорів з 3 (трьома) працівниками виконавчих органів ради за списком відповідно до Додатку 1.

3. Дію трудових договорів з працівниками виконавчих органів ради, перелік яких наведено в Додатку 1 цього розпорядження, поновити із відновленням роботи виконавчих органів ради на території Каховської міської територіальної громади, але не пізніше дня припинення чи скасування воєнного стану.

4. Відділу управління персоналом та антикорупційної політики міської ради (Іотова О.О.):

4.1. Забезпечити табельний облік робочого часу , невідпрацьованого працівниками виконавчих органів ради, список яких наведено в Додатку 1, у зв`язку з призупиненням дії трудового договору.

4.2. Повідомити працівникам виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, про призупинення дії трудового договору в електронній формі з використанням технічних засобів електронних комунікацій з наступним врученням паперової копії розпорядження за першої можливості (особиста зустріч з працівником тощо).

4.3. Отримати від працівників виконавчих органів ради список яких наведено в Додатку 1, інформацію про засоби зв`язку, за якими можна повідомити про відновлення дії трудового договору.

4.4. У випадку прийняття рішення (оформленого шляхом видання нового розпорядження начальника військової адміністрації/міського голови про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівників виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, про необхідність стати до роботи.

5. Відділу бухгалтерського обліку та звітності ( ОСОБА_3 ) фіксувати заробітну плату працівників на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі та розмірі ЄСВ, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати та компенсаційних виплат.

6. Відшкодування працівникам виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України російську федерацію.

7. Відповідальність за виконання даного розпорядження покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Рагуліна В.В.

8. Контроль за виконанням даного розпорядження залишаю за собою.».

З метою скасування вказаного Розпорядження позивач звернувся до Державної служби з питань праці шляхом направлення 11.07.2024 року електронного звернення.

27.08.2024 року Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом «Про розгляд звернення» за вих.. №ПД/3.2/778-ЗВ-24 повідомило позивача, що «З метою з`ясування обставин по суті порушених у звернені питань, Міжрегіональним управлінням направлено запит на електронну адресу Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області щодо призупинення дії трудового договору. Листом 06.08.2024 року № 6269ПД/1-24 повідомлено, що з Вами призупинено дію трудового договору з 03.06.2024 року розпорядженням начальника Каховської міської військової адміністрації від 31.05.2024 року №112-к. Міжрегіональним управлінням проаналізовано надані копії документів, в результаті чого встановлено порушення норм частини 1 статті 13 Закону України №2136, а саме призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Враховуючи вищенаведене, Міжрегіональним управлінням до Каховської міської військової адміністрації направлено лист від 21.08.2024 року №ПД/3.2/7347-24, яким наголошено на необхідності вжиття заходів щодо усунення порушення трудового законодавства та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства про працю, відповідь на який станом на 27.08.2024 року не отримано. Окрім того, Міжрегіональним управлінням зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходження Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області () є тимчасово окупована територія Херсонської області. Іншої інформації про фактичне місцезнаходження та форму організації роботи установи до Міжрегіонального управління не надходило. Вищенаведені обставини підтверджують неможливість проведення Міжрегіональним управлінням позапланового заходу державного нагляду (контролю) за Вашим зверненням.».

Також Міжрегіональним управлінням рекомендовано позивачу звернутися для вирішення спірних питань по суті між позивачем та роботодавцем, за захистом свого порушеного права на оплату праці з позовною заявою до суду, у порядку передбаченому чинним законодавством.

Позивач не погоджуючись з вказаним розпорядженням, уважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, від 14 січня 2025 року № 26/2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває натепер.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»

Відповідно до ст. 1-3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» глава XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнена пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Так, відповідно до ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією.

Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України від 07 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно розпорядчих та консультативно дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 вказаного Закону).

Статтею 3 Закону Закону № 2493-III визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов до наступних висновків.

Оцінюючи обставини справи в сукупності з положеннями законодавства, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли між учасниками справи щодо призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану.

Як було встановлено під час розгляду справи судом, ОСОБА_1 на підставі рішення І сесії VIII скликання Каховської міської ради Херсонської області від 20.11.2020 року № 11/1 «Про утворення виконавчого комітету Каховської міської ради VIII скликання» був затверджений на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради на строк повноважень Каховської міської ради VIII скликання.

Приписами статті 10 Закону № 2493-III визначено, зокрема, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

З вищенаведених положень Закону убачається, що посада керуючого справами виконавчого комітету міської ради є виборною та належить до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, призначення на яку здійснюється шляхом затвердження радою, а не укладенням трудового договору, як із найманим працівником.

З аналізу положень статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» убачається, що Закон надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Водночас таке право не є абсолютним. Призупинення дії трудового договору не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Постановою Верховної Ради України «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що: у період воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування:

1) начальники Хрестівської сільської та Каховської міської військових адміністрацій Каховського району, Долматівської, Чулаківської сільських та Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснюють повноваження відповідних сільських, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідних сільських, міських рад (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду);

2) апарати Долматівської, Хрестівської, Чулаківської сільських, Голопристанської, Каховської міських рад та їх виконавчих комітетів, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 часини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»), комунальні підприємства, установи та організації відповідних територіальних громад підпорядковуються начальникам відповідних військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області.

Відтак, у вищевказаній постанові закріплено, що на період дії правового режиму воєнного стану, повноваження Каховської міської ради та Виконавчого комітету Каховської міської ради здійснює начальник Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області.

В мотивувальніи? частині оскаржуваного Розпорядження наведено: у зв`язку із зброи?ною агресією Росіи?ськоі? Федераціі? проти Украі?ни, через абсолютну неможливість забезпечення роботою працівників виконавчих органів ради, які перебувають на тимчасово окупованіи? територіі? Каховськоі? міськоі? територіальноі? громади та в близькості до зони бои?ових діи?, наявність загрози для і?х життя та здоров`я, внаслідок чого роботодавець не може гарантувати безпеку останніх, неможливість виконання працівниками, що перебувають на тимчасово окупованих територіях, функціи? і обов`язків, передбачених трудовими договорами, відсутність можливості переведення працівників на іншу роботу та виконання ними обов`язків дистанціи?но, за ініціативою роботодавця на виконання пункту 3 доручення начальника Херсонськоі? обласноі? віи?ськовоі? адміністраціі? від 28 травня 2024 року за No41-д.

Проте, позивач прямо виключений із кола працівників, до яких може бути застосована процедура призупинення дії трудового договору, незалежно від складнощів, зумовлених безпековою ситуацією, окупацією території чи неможливістю виконання функціоналу.

Отже, з огляду на виборний характер посади, яку обіймає позивач, та її статус як посади посадової особи місцевого самоврядування, у роботодавця відсутні законні підстави для призупинення дії трудового договору, навіть з урахуванням дії воєнного стану та перебування території громади в тимчасовій окупації.

Крім того, судом встановлено, що з 24 лютого 2022 року по дату подання позовноі? заяви вся територія Каховськоі? міськоі? територіальноі? громади (в т.ч. місто Каховка) є територією Украі?ни, яка тимчасово окупована Росіи?ською Федерацією.

З оголошення воєнного стану на підставі Указу Президента Украі?ни, тобто з 24 лютого 2022 року та по 03 червня 2024 року (до дня призупинення діі? трудового договору) Позивач здіи?снював виконання своі?х функціональних обов`язків наступним чином:

- з 24 лютого 2022 року по 05 квітня 2022 року позивач здіи?снював повноваження за посадою у звичаи?ному режимі (більшість часу в дистанціи?ному режимі з огляду на безпекову ситуацію в місті Каховка);

- з 06 квітня 2022 року по 31 травня 2024 року позивачу оголошено простіи?, не з вини працівника, до стабілізаціі? ситуаціі? в Украі?ні та припинення обставин, що викликали простіи?, з урахуванням відповідних рішень органів державноі? влади щодо припинення (скасування) воєнного стану. Простіи? оголошено на підставі розпорядження міського голови від 06 квітня 2022 року за № 79-к;

- з 01 червня 2024 року по 02 червня 2024 року позивачу повторно оголошено простіи?, не з вини працівника, визначено оплату праці під час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення виконання своі?х обов`язків на підконтрольніи? Уряду Украі?ни територіі?. Простіи? оголошено на підставі розпорядженням начальника Каховськоі? міськоі? віи?ськовоі? адміністраціі? від 28 травня 2024 року №107-к;

- з 03 червня 2024 року і до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з позивачем призупинено дію трудового договору, як з посадовою особою Каховськоі? міськоі? ради на підставі оскаржуваного Розпорядження.

Отже позивач не припиняв перебування у трудових правовідносинах і не відмовлявся від виконання службових обов`язків, перебуваючи у періоді простою з незалежних від нього причин.

Простії були оголошені відповідно до трудового законодавства та підтверджуються розпорядженнями від 06.04.2022 №79-к та від 28.05.2024 №107-к.

Лише з 03.06.2024 року на підставі оспорюваного Розпорядження було призупинено дію трудового договору.

Вищевикладене також знайшло підтвердження у висновках Південного міжрегіонального управління Держпраці, яке у відповіді від 27.08.2024 року №ПД/3.2/778-ЗВ-24 прямо вказало на порушення частини першої статті 13 Закону №2136-IX та наголосило на неприпустимості застосування призупинення трудового договору до посадових осіб, які обіймають виборні посади.

Крім того, орган Держпраці звернувся до Каховської міської військової адміністрації з листом щодо вжиття заходів щодо усунення порушення трудового законодавства та приведення и?ого у відповідність до вимог чинного законодавства про працю, відповідь на якии? станом на 27.08.2024 року не отримано.

З огляду на викладене, суд вважає, що Розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 28.05.2024 року №107-к суперечить положенням чинного законодавства, видане з перевищенням повноважень та порушує трудові права позивача, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Щодо стягнення середнього заробітку, суд зазначає наступне.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Оскільки суд дійшов висновку, що підстав для застосування статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» немає, то й не підлягає застосуванню частина четверта цієї статті про те, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

У КЗпП України відсутня норма права, яка б у даній ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника.

Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону № 2136-ІХ хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень Кодексу законів про працю України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

У зв`язку з цим, у разі визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, у працівника фактично наявний вимушений прогул, викликаний протиправними діями роботодавця.

Водночас частиною шостою статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Особливістю призупинення дії трудового договору є вимушена необхідність тимчасово не виконувати роботу протягом періоду, який роботодавцем не оплачується та тривалість якого може бути значною. Зазначене, за своєю правовою природою, є фактичне відсторонення від роботи (позбавлення права виконувати роботу за плату) та вимушений прогул.

Оплата вимушеного прогулу в установлених статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю.

Судом встановлено, що у період, коли дія трудового договору була призупинена, позивач не отримував заробітної плати.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, з метою відновлення порушених трудових прав позивача, суд вважає за необхідне, за аналогією закону, застосувати до спірних правовідносин, що склалися між сторонами, положення ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, установивши незаконність розпорядження, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок відшкодувати йому середню заробітну плату за час його перебування у вимушеному прогулі.

Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 червня 2023 року в справі №149/1089/22 та від 31 січня 2024 року в справі №161/8196/22.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок), і який передбачає, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи наведені норми Порядку № 100, для розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основу слід брати останні два місяці роботи.

Згідно довідки начальника Виконавчого комітету Каховської міської ради від 25.10.2024 року № 113-вих-24 заробітна плата позивача за два місяці, що передували звільненню, складає:

квітень 2024 року 15120,00 грн;

травень 2024 року 17818,84 грн.

Розмір середньоденного грошового забезпечення становить 731,97 грн ((15120,00 грн + 17818,84 грн = 32938,84 грн) : 45 днів (квітень 2024 року - 22 днів, травень 2024 року - 23 дні)).

Період вимушеного прогулу з 03.06.2024 року по 30.05.2025 року (день ухвалення судового рішення) складає 260 робочих днів (робочі днів в 2024 році: в червні 20, в липні - 23, в серпні 22, у вересні-21, в жовтні -23, в листопаді - 21, в грудні - 22; робочі днів в 2025 році: в січні- 23, в лютому - 20, в березні - 21, в квітні - 22, в травні (до дня винесення рішення) 22).

Сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 190312,20 грн (731,97 грн х 260 днів = 190312,20 грн).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь позивача, складає 190312,20 грн.

У відповідності до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. Розмір заробітної плати за один місяць складає 16469,42 (15120,00 грн + 17818,84 грн) / 2).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за звернення до суду з даним позовом, сплачено судовий збір у загальному розмірі 3633,60 грн. за квитанцією до платіжної інструкції №19989-17 від 23.09.2024 року.

Частинами 1 та 2 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем заявлено одну вимогу вимогу немайнового характеру (про визнання протиправним та скасувати розпорядження) та одну похідну вимогу (про зобов`язання поновити дію трудового договору).

За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 755/12623/19.

Таким чином, ставка судового збору за подання вказаного позову в даному випадку становить 968,96 грн (3028,00 * 0,4 * 0,8).

Враховуючи викладене, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн належить стягнути на його користь з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області.

З огляду на викладене, позивачем при подачі позову здійснено помилково сплату судового збору в розмірі 2664,64 грн (3633,60 - 968,96).

Згідно з п. 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, суд роз`яснює позивачу про необхідність звернення до суду з клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Щодо вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи позивачем до суду надані укладені між ним та адвокатом Чиркіною Людмилою Юріївною документи, а саме: договір про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року № 21-09/2024, акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 23.09.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024; акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 20.12.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024;.

Згідно 5.1.-5.4 договору про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року № 21-09/2024, правничу допомогу, яка надається Адвокатом, КЛІЄНТ оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної у акті прийому-передачі робіт (надання послуг), яка зазначається у акті. Вартість правничої допомоги за одну годину роботи становить 500,00грн. Вартість правничої допомоги, також, може визначатись у фіксованому розмірі.

Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з моменту отримання КЛІЄНТОМ акту прийому-передачі робіт (надання послуг), якщо інший строк оплати не погоджено Сторонами в акті-приймання передачі робіт (наданих послуг).

При розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в п. 5.1. даного Договору, враховується час, витрачений Адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг Адвоката встановлюється з урахуванням складністю справи, її тривалістю та виконаних робіт (наданих послуг); часом, витраченим Адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих Адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для КЛІЄНТА, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію КЛІЄНТА або публічним інтересом до справи. Розмір гонорару, який КЛІЄНТ сплачує Адвокату, визначається за домовленістю сторін, виходячи з досвіду адвокатів та інших співробітників, їх кваліфікації, персонального попиту на допомогу.

За результатами надання правничої допомоги складається акт прийому-передачі робіт (надання послуг), що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правничої допомоги і її вартість (гонорар). Акт надсилається КЛІЄНТУ Адвокатом поштою або вручається особисто під підпис, а якщо КЛІЄНТ є юридичною особою, - відповідній уповноваженій особі.

Згідно акту прийому-передачі робіт (надання послуг) від 23.09.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024, адвокатом Чиркіною Людмилою Юріївною 22.09.2024 року з 09.00 до 17.00 та 23.09.2024 року з 09.00 до 11.00 виконано роботи по складенню позовної заяви про визнання протиправним та скасування розпорядження про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку на суму 5000,00грн (10 годин х 500,00грн).

Згідно акту прийому-передачі робіт (надання послуг) від 20.12.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024, адвокатом Чиркіною Людмилою Юріївною 09.10.2024 року з 17.00 до 19.00, 21.11.2024 року з 16.00 до 18.00, 22.11.2024 року з 09.00 до 11.00, 25.11.2024 року з 10.00 до 12.00 виконано роботи по складенню: заяви про поновлення процесуального строку від 10 жовтня 2024 року №10-10/2024-1; відповіді на відзив від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024- 1; клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024-2; заяви про зміну предмету позову від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024-3; заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 26 листопада 2024 року №26-11/2024- 1; заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 19 грудня 2024 року №19-12/2024-2, на суму 4000,00грн (8 годин х 500,00грн).

Вирішуючи питання, чи є підстави для зменшення заявленої суми судових витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

У розумінні положень частин шостої та сьомої статті 134 КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд звертає увагу, що відповідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 520/14230/19, від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: «Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання та заперечення відповідача з приводу витрат на правову допомогу в суді, а тому суд позбавлений права вирішувати питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн надану під час розгляду справи у суді підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області (вул. Велика Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська обл., 74800, ), Виконавчого комітету Каховської міської ради (вул. Велика Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська обл., 74800, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації Немерця Віталія Анатолійовича від 31 травня 2024 року «Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану» за №112-к, в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 , шляхом виключення ОСОБА_1 з Додатку 1 до розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 31 травня 2024 року №112, який має назву «Список працівників виконавчих органів ради, з якими тимчасово призупинено дію трудових договорів з 03.06.2024 року до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану» керуючого справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Каховську міську військову адміністрацію поновити з 03.06.2024 року дію трудового договору з керуючим справами виконавчого комітету Каховської міської ради ОСОБА_1 , який обіймає посаду в органах місцевого самоврядування.

Стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2024 року по 30.05.2025 року в сумі 190312 (сто дев`яносто тисяч триста дванадцять) грн 20 коп з відповідним відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 16469 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 42 коп з відповідним відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області (вул. Велика Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська обл., 74800, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області (вул. Велика Куликовська, 103, м. Каховка, Херсонська обл., 74800, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 (девять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.05.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва