Справа № 520/5448/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 р. № 520/5448/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (шосе Григорівське, буд. 88,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61020) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61005) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне акціонерне товариство "НОВИЙ СТИЛЬ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Харківської митниці, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16Б, м. Харків, 61003, ) на користь Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (Григорівське шосе, буд. 88,м. Харків, 61020, ) сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р. є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 25.03.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р. є таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

31.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивачем - Приватним акціонерним товариством "НОВИЙ СТИЛЬ", на територію України був ввезений товар: силові пневмоциліндри лінійної дії багатоцільового призначення, які використовуються для виробництва меблів, країна виробництва: Китай. Імпорт товару здійснювався на підставі Контракту № East-03 від 03.02.2023 р., надалі Контракт, та додатків до нього, інших товаросупровідних документів, документів на перевезення.

Умовами п. 1.1. Контракту, в якому позивач є Покупцем, а Продавцем компанія SHANGHAI EAST PACIFIC TRADING LIMITED, Shanghai, China (Китай) визначено: Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: частини та компоненти стільців і меблів (надалі іменовану Товар) на умовах, викладених у Контракті.

Відповідно до п. 3.1. Контракту, та відповідно до Комерційного інвойсу от 16.06.2024 № С124-006-021 року, а також Специфікації № 46 від 16.06.2024 р. (додаються) Продавець поставляє Покупцю товар на умовах: EX-WORK YIXING, Сhina відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 5.2. Контракту, умови оплати 35 календарних днів після отримання Покупцем відвантажувальних документів. Строки оплати можуть регулюватись в інвойсах.

Відповідно до Комерційного інвойсу від 16.06.2024 № С124-006-021 року визначені асортимент та ціна товару, яка становить 5600,00 (п`ять тисяч шістсот доларів США, 00 центів) доларів США, а також строк оплати 30 днів, з моменту видачі коносаменту.

Товар був ввезений окремою партією, для митного оформлення позивачем 09.09.2024 року, була складена окрема митна декларація № 24UA14U2, з визначенням митної вартості товару за ціною договору (контракту) у відповідності до вимог Митного кодексу України, надалі МК України.

На підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України: - Контракт N East-03 від 03.02.2023р.; - специфікація № 46 від 16.06.2024 р.; - Комерційний інвойс від 16.06.2024 № С124-006-021 (з перекладом); - Договір на транспортно - експедиторські послуги N 240036 від 08.01.2024р.; - Рахунок N №3521 від 07.08.2024 р.; - Рахунок № 3870 від 29.08.2024 р.; - Довідка про вартість перевезення N CL-006519-1 від 29.08.2024 р.; - Коносамент TJSHTCL-006519-1 від 24.06.2024 р.; - Транспортна накладна (цмр) N CL-006519-1 від 27.06.2024 р.; - Пакувальний лист; - копія експортної декларації країни відправлення від 20.06.2024 р. N 61478084 з перекладом на українську мову.

Під час контролю митної вартості товару за митною декларацією № 24UA14U2, відповідачем оформлений запит (електронне повідомлення декларанту) № 26906 від 09.09.2024, в якому були затребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, запропоновано надати (за наявності) додаткові документи за ч. 3 ст. 53 МК України, а також відомості, що підтверджують відсутність обмежень за ст. 58 МК України.

Також було повідомлено, що відповідно до програмного комплексу АСМО Інспектор, мінімальна митна вартість ідентичного/подібного товару митне оформлення якого вже здійснено в максимально наближений термін складає: тов. № 1 = 3,77 $/кг.

Позивач у відповідь надав лист вих. № 09/09/2024-1ф від 09 вересня 2024 р. з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару. У листі позивач повідомив, що на товар, зазначений у митній декларації 24UA14U2 відсутнє: 1) обмеження щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, без винятка, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи, що ним було надано всі наявні на дату розмитнення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару. У зв`язку з чим просив дозволити митне оформлення вантажу відповідно до вимог статті 55 МК України, прийняти рішення про визначення митної вартості.

Відповідачем, за наслідками розгляду позивачем додаткових документів, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р., за яким митна вартість товару була збільшена. Також, на підставі прийнятого рішення про коригування відповідачем оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації № UA 807200/2024/000650.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі - МКУ) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО Інспектор).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані положення МКУ кореспондуються з положеннями частини 2 статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року про те, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, вартості.

Згідно з Угодою про застосування статті VII ГАТТ первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1.

При цьому статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, під якою слід розуміти ціну за якою такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції.

Згідно із статтею 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ. Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення встановлені в розділі III МКУ.

Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України - є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед інших: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Статтею 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МКУ).

Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом у відповідності до ст. 54 МКУ, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до Угоди про застосування статті VII ЕАТТ, розділу III Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичних рекомендацій №476), та поданих до митного оформлення документів.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МКУ, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.

Відповідно до частини 4 статті 320 МКУ форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.

У частині контролю за митною вартістю товарів такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.

Відповідно до глави 2 Методичних рекомендацій № 476 робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом: перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення; перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення; перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірка документів, що містять відомості про страхування; перевірки включення/не включення складових митної вартості; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість; вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до ст.53 МКУ; порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор.

При цьому, згідно глави 5 Методичних рекомендацій № 476 спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та інформація, отримана з мережі Інтернет, можуть використовуватися як джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що виявлені митницею розбіжності у поданих до митного оформлення документів правомірно зумовили початок процедури митних консультацій.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 1) у випадках, встановлених МКУ, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

2) у випадках, встановлених МКУ, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Оскільки документи, подані на виконання частини 2 та 3 статті 53 МКУ містили розбіжності, декларанта було зобов`язано надати додаткові документи на виконання частини 3 та 4 статті 53 МКУ.

Оцінюючи підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд встановив таке.

Щодо наявності рішення про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД ) по даному підприємству, суд зазначає наступне.

Митний орган має здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Частинами 1 - 4 статті 60 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Тобто, сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Щодо відсутності транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту TJSHTCL-006519-1, суд зазначає, що в рамках перевезення товару по вищезначеній МД, приватному акціонерному товариству «НОВИЙ СТИЛЬ» транспортно-експедиторські послуги надавав ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙТ» за Договором № 240036 від 08 січня 2024 року, який був наданий разом з МД при розмитненні товару.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. даного Договору, ЕКСПЕДИТОР від свого імені та за дорученням КЛІЄНТА, надає транспортно-експедиторські послуги щодо забезпечення та організації перевезення вантажів КЛІЄНТА морським, залізничним, авіа або автомобільним транспортом у прямому або змішаному сполученні за маршрутом, вказаним у транспортній Заявці на передбачених даним договором умовах.

З метою виконання зобов`язань за даним договором ЕКСПЕДИТОР має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед КЛІЄНТОМ за виконання таких зобов`язань. Усі права та обов`язки по операціях, укладених ЕКСПЕДИТОРОМ із перевізниками та іншими особами, набуває сам ЕКСПЕДИТОР, хоча б КЛІЄНТ був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди. Тож, відповідно до неведеного у АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» не може і не повинно бути у наявності транспортний договір щодо морського перевезення. Тобто ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙТ» а не АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» укладає договір з перевізником.

Щодо відсутності банківського/платіжного документу, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту TJSHTCL-006055, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року з метою виконання зобов`язань за даним договором ЕКСПЕДИТОР має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед КЛІЄНТОМ за виконання таких зобов`язань. Усі права та обов`язки по операціях, укладених ЕКСПЕДИТОРОМ із перевізниками та іншими особами, набуває сам ЕКСПЕДИТОР, хоча б КЛІЄНТ був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди. Тож, відповідно до неведеного у АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» не може і не повинно бути у наявності транспортних договорів з перевізниками тим паче оплат по ним. Тобто ТОВ «КОНСОЛЬЛАЙТ» а не АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» укладає договір з перевізником.

Щодо не надання проформи-інвойсу NP124-004-015, що зазначена в комерційному інвойсу NCI24-006-021, суд зазначає, що відповідно до п. 5.2. Контракту, оплата товару повинна здійснюватися на підставі інвойсу.

Відповідно до Платіжної інструкції № 305 від 30.09.2024 р. (додається) товар був оплачений в повному обсязі на підставі Комерційного інвойсу от 16.06.2024 № С124-006-021 року. Вказана митним органом проформа-інвойс NP124-004-015 не являється платіжним документом відповідно до Контракту.

Щодо відсутності передоплати згідно умов комерційного інвойсу NCI24-006-021 від 16.06.2024, то відповідно до Платіжної інструкції № 305 від 30.09.2024 р. товар оплачений в повному обсязі на підставі Комерційного інвойсу от 16.06.2024 № С124- 006-021 року.

Щодо відсутності каталогів, загальні справжні прейскурантів (прайс-листи) від виробника товару, суд зазначає, що каталоги, прайс листи не являються основним документом при митному оформленні товару. Каталоги, Прайс-листи - це перелік пропозицій товару та цін, який не може зважаться первинним документом. Прайс-лист не є обов`язковим документом, який обов`язково має надаватися декларантом до митного органу, та такий прайс-лист може бути наданий декларантом до митного органу лише з метою додаткового інформаційного обґрунтування при поданні митної декларації.

Щодо відсутності прайс-листа виробника товару, передбачений умовами п.3.7. контракту від 03.02.2023 NEast-03 суд зазначає, що Прайс лист не являються основним документом при митному оформленні товару. Прайс-листи - це перелік пропозицій товару та цін, який не може зважаться первинним документом. Прайс-лист не є обов`язковим документом, який обов`язково має надаватися декларантом до митного органу, та такий прайс-лист може бути наданий декларантом до митного органу лише з метою додаткового інформаційного обґрунтування при поданні митної декларації.

Щодо відсутності сертифікат походження товару, передбачений умовами п.3.7. контракту від 03.02.2023 NEast-03 суд зазначає, що Сертифікат походження товару не являється основним документом при митному оформленні товару. Цей документ не містить цифрових значень, тому не формує ціну товару.

Щодо відсутності посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений в CMR NCL-006519-1, суд зазначає, що відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 240036 від 08 січня 2024 року з метою виконання зобов`язань за даним договором ЕКСПЕДИТОР має право від свого імені залучати інших осіб, у тому числі від свого імені укладати договори з перевізниками, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед КЛІЄНТОМ за виконання таких зобов`язань. Усі права та обов`язки по операціях, укладених ЕКСПЕДИТОРОМ із перевізниками та іншими особами, набуває сам ЕКСПЕДИТОР, хоча б КЛІЄНТ був названий в угоді або вступив з ним у безпосередні відносини щодо виконання цієї угоди.

Щодо відсутності в транспортних рахунках на оплату від 07.08.2024 N3521, від 29.08.2024 N3870 географічних пунктів між якими було здійснено перевезення, то географічний пункт зазначено в Довідці про транспортні послуги, яка надавались митному органу.

Щодо не доведеності декларантом правильності розподілу транспортних витрат, то суд зазначає, що в наданих рахунках від 07.08.2024 N3521, від 29.08.2024 N3870 відсутня інформація щодо вартості експедиторської винагороди за межами митної території України, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, що суперечить інформації зазначеної в листі ДФСУ від 15.03.2016 N5591/6/99-99-19-03- 02-15: Транспортні витрати доведені Довідкою про транспортні послуги, рахунками фактурами та платіжними інструкціями про оплату цих послуг, які додаються.

Щодо відсутності відсутня Заявки, обов`язковість якої передбачено пп. 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 N?240036, то заявка не являється основним документом при митному оформленні товару, тому не обов`язкова для надання митному органу на розмитнення.

Щодо вказаного в експортній декларації N 61478084 від 20.06.2024 номеру коносаменту NG, що не відповідає номеру коносаменту наданого до МО N TJSHTCL-006519-1, то Експортна декларація (при наявності) подається при митному оформленні у форматі "як є". Правила заповнення митних декларацій у Китаї не відомі.

Стосовно того, що в експортній декларації N 61478084 від 20.06.2024 вказано номер проформи-інвойсу NP124-004-015 який не надано до митного оформлення, то Експортна декларація (при наявності) подається при митному оформленні у форматі "як є". Правила заповнення митних декларацій у Китаї не відомі, а отже позивач не має можливості впливу на заповнення цього документу. Більш того, цей документ не містить цифрових значень та не може впливати на визначення ціни товару

Щодо спрацювання програмного комплексу АСМО Інспектор, мінімальна митна вартість ідентичного/подібного товару митне оформлення якого вже здійснено в максимально наближений термін складає: тов. № 1 = 3,77 $/кг., то суд зазначає, що відповідно до Звіту про оцінку майна № 19/09/2024/01 від 19.09.2024 р., митна вартість товару, яка була визначена первинно Декларантом відповідає ринковій вартості такого товару.

Крім того суд зазначає, що АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» здійснило оплату товару в повному обсязі в сумі 5600,00 (п`ять тисяч шістсот доларів США, 00 центів) доларів США. Цю ж суму і було заявлено в МД № 24UA14U2 при визначенні митної вартості товару за першим методом (платіжна інструкція № 305 від 30.09.2024 р.).

Окрім цього позивач здійснив розрахунок із Перевізником за надані послуги перевезення, відповідно до Рахунку № 3521 від 07.08.2024 р. та Рахунку № 3870 від 29.08.2024 р.; (платіжні інструкції №№ 3521, 3870).

Також позивач отримав Звіт про оцінку майна № 19/09/2024/01 від 19.09.2024 р., відповідно до якого підтверджено митну вартість товару, яка була визначена первинно Декларантом.

Згідно з частиною 6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Досліджуючи аргументи учасників справи щодо виявлених розбіжностей, суд зазначає, що виявлення розбіжностей у наданих до митного оформлення документів має наслідком початок процедури митних консультацій, утім, якщо внаслідок ретельної перевірки числових значень складових митної вартості перевірки митним органом не буде виявлено недоліків стосовно визначення митної вартості товарів за ціною контракту, рішення про коригування митної вартості не приймається.

Існування у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти необхідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст.58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

В означеному контексті суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 21 березня 2023 року по справі №815/5817/17: митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості і може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Зазначені митницею розбіжності та недоліки документів на підтвердження митної вартості товару у своїй сукупності не можуть свідчити про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, внаслідок помилкового тлумачення відповідачем норм митного законодавства та неуважного вивчення документів, зокрема, щодо зазначення умов оплати товару, умов його поставки, деталей заповнення обов`язкових документів в частині зазначення номеру контейнера, тощо, що призвело до надмірного формалізму та прийняття необґрунтованих рішень.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що митницею протиправно прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" (шосе Григорівське, буд. 88,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61020) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61005) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000536/2 від 09.09.2024 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ" сплачений судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.