Справа № 520/6696/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа № 520/6696/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Точприлад на користь головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з грудня 2024 року по березень 2025 року в сумі 8671,33 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач перебуває на обліку у позивача. Товариству були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на спірну суму. Заборгованість у добровільному порядку не була погашена, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. У зв`язку із цим звернувся до суд із вказаним позовам. Просить такий задовольнити.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що ТОВ "ТОЧПРИЛАД" не є правонаступником ДП "Точприлад" та не має обов`язку відшкодування пільгових пенсій колишніх працівників вказаного підприємства. Зазначає, що відповідач не повинен сплачувати вказану заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оскільки ОСОБА_1 не працював у відповідача. Аналогічні висновки викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/12542/22. Просить у позові відмовити.

31.03.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Згідно з пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД", знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Управлінням направлено підприємству розрахунки щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" та "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з з грудня 2024 року по березень 2025 року в сумі 8671,33 грн..

Проте, сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, відповідачем у строки, встановлені п. 6.7 Інструкції 21-1 "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" за вказаний період не сплачена.

Внаслідок невиконання вимог чинного законодавства щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у ТОВ "ТОЧПРИЛАД" склалась заборгованість перед Пенсійним фондом в загальному розмірі 8671,33 грн, за стягненням якої позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Згідно з пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Згідно до п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок №637), також передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 цього Порядку (в редакції, чинній у спірний період) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Згідно пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду у порядку, визначеному законодавством України (ст. 3 Закону № 400/97-ВР).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "а", п.п. "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за ставкою 100 відсотків від об`єкта оподаткування.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою управління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України №64/8663 від 16.01.2004 року.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Підприємства, відповідно до підпункту 6.8 пункту 6 Інструкції 21-1, щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суд зазначає, що в розрахунках щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" та "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з грудня 2024 року по березень 2025 року в сумі 8671,33 грн. управлінням зазначено пенсіонера ОСОБА_1 .

Так, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №520/9343/22 зазначено, що відповідно до статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад" (затвердженого 31.03.1989) Виробниче об`єднання "Точприлад" перебувало у віданні Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР з безпосереднім підпорядкуванням Міністерству.

Виробниче об`єднання "Точприлад" діяло як єдиний виробничо-господарський комплекс, до складу якого входили структурні одиниці: Харківський завод точного приладобудування та Спеціальне конструкторське - технологічне бюро засобів не руйнуючого контролю.

Таким чином, відповідно до положень Статуту Харківського виробничого об`єднання "Точприлад", Державне підприємство "Точприлад" входило до складу підприємства союзного підпорядкування, відносилось до сфери його управління та мало статус підприємства союзного підпорядкування, оскільки підпорядковувалося Міністерству приладобудування, засобів автоматизації та систем керування СРСР.

У зв`язку з розпадом СРСР, проголошенням незалежності України, набранням чинності Законом України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України", відповідно до статей 1, 2 цього Закону, все майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об`єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, перейшло у державну власність України. Майно цих підприємств передано Фонду державного майна та встановлено, що правонаступником за договорами оренди державних підприємств та контрактів з керівниками на території України, які укладені з міністерствами і відомствами СРСР, є Фонд державного майна України.

Відповідно до статей 3, 37 Закону України "Про підприємства в Україні", що діяв на момент створення підприємства відповідача, підприємства мають право на добровільних засадах об`єднувати свою виробничу, наукову, комерційну та інші види діяльності, якщо це не суперечить антимонопольному законодавству України.

Ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражу.

Згідно ст. 2, 3, 5 Закону Союзу Радянських соціалістичних республік "Про підприємства в СРСР", який діяв на момент створення підприємства відповідача, встановлено, що відповідно до форм власності, встановлених Законом СРСР "Про власність в СРСР", можуть діяти зокрема, підприємства, засновані на державній власності - державне союзне підприємство.

Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Статтею 37 Цивільного кодексу УРСР, що діяла в період створення Державного підприємства "Точприлад", юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

За змістом частини 7 статті 34 Закону України "Про підприємства в Україні", який втратив чинність з 01.01.2004, при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Судовим розглядом встановлено, що Державне підприємство "Точприлад" утворено на підставі наказу № 9 від 23.09.1992 регіонального відділення Фонду держмайна України по Харківській області. Отже, зазначене підприємство не утворювалось шляхом реорганізації юридичної особи, яка існувала раніше.

26 жовтня 1992 року Статут державного підприємства зареєстровано виконкомом Дзержинської районної ради народних депутатів. Як зазначено в статуті, ДП завод "Точприлад" є державним підприємством без будь-якого правонаступництва.

Відповідно до статуту ДП завод "Точприлад", зареєстрованого розпорядженням виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова №572/2 від 26.10.1992, є державним підприємством без будь-якого правонаступництва.

У подальшому суб`єкта підприємницької ДП завод "Точприлад" перереєстровано у відкрите акціонерне товариство "Точприлад" із зазначенням його правонаступником ДП завод "Точприлад".

Отже, відсутні правові підстави для кваліфікації відповідача як правонаступника Харківського виробничого об`єднання "Точприлад".

Окрім того, суд зважає також і на обставини, установлені постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2013 у справі №5023/4412/12, згідно з якими ДП завод "Точприлад" не визначено правонаступником Харківського заводу точного приладобудування.

При вирішенні спору суд зважає на положення ч. 4 ст. 78 КАС України, де зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що суб`єктом владних повноважень направлялися ТОВ "Точприлад" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обов`язку відшкодовувати позивачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 як колишньому працівнику ДП "Точприлад", яке спочатку перереєстроване у ВАТ "Точприлад", а потім у ТОВ "Точприлад", проте не є правонаступником Харківського заводу точного приладобудування.

При цьому, суд зауважує, що у ході розгляду справи суб`єкт владних повноважень не довів відсутності правових підстав для врахування обставин, раніше установлених судами у постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №520/9343/22, від 25.09.2023 у справі № 520/12542/22, згідно з якими відповідач не є правонаступником того суб`єкта права, під час виконання функцій найманого працівника у трудових відносинах з яким перелічений вище громадян набув право на призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із чим відповідно до ч.4 ст.78 КАС України ці обставини не потребують додаткового доказування у межах даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за подання адміністративного позову не включається до складу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у адміністративному позові головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД" про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, 5, ;

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "ТОЧПРИЛАД", місцезнаходження місто Харків, вулиця Серпова, будинок № 4, .

Повне судове рішення складено суддею 30.05.2025.

Суддя М. І. Садова