Справа № 507/714/25
Суддя: Дармакука Т. П.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 507/714/25
Провадження № 2-а/507/12/2025
Номер рядка звіту 140
РІШЕННЯ
"02" червня 2025 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
із участю представника відповідача Міняйло О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
Короткий виклад доводів адміністративного позову та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 4353053 від 25 березня 2025 року, постановлену поліцейським відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУН в Одеській області старшим сержантом Янц М.П. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він зупинив автомобіль ближче 10 метрів до пішохідного переходу, при цьому поліцейський не врахував, що він є інвалідом 2 групи та здійснив вимушену зупинку за станом здоров`я. При цьому поліцейський не надав йому доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та самої постанови.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області Міняйло О.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволені позову відмовити, вказуючи зокрема на те, що на відеозаписі зафіксовано як поліцейський підходить до автомобіля , що припарковане практично на пішохідному переході, водій комусь зателефонував і повідомив, що порушив ПДР, вчинив зупинку біля переходу - 5 метрів. Поліцейському позивач не повідомляв, що він є інвалідом 2 групи та йому стало зле, аварійну сигналізацію він не включив. Протокол поліцейським складено на місці події та підписано позивачем.
Позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що відповідач зобов`язаний надати суду докази вчинення умисного ним правопорушення, а саме зупинки та стоянки ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Він як інвалід 2 групи, внаслідок погіршення стану здоров`я, відповідно до ПДР здійснив вимушену зупинку транспортного засобу, а тому у його діях відсутнє правопорушення.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області Міняйло О.М. надав до суду заперечення (на відповідь на відзив), в якому просив в задоволені позову відмовити, вказуючи зокрема на те, що позивач не розмістив на своєму автомобілі, що знак «Водій із інвалідністю», а отже до нього не може бути застосовано положення ч п.2.8 ПДР України, крім того позивач не повідомляв поліцейському, що він є інвалідом 2 групи та йому стало зле, аварійну сигналізацію він не включав.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області Міняйло О.М. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити із підстав викладених у відзиві на позов.
Інформація про рух адміністративної справи.
Ухвалою від 09 квітня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд адміністративної справи.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
25 березня 2025 року поліцейський відділу поліції № 1 Подільського районного управління поліції ГУН в Одеській області старший сержант Янц М.П. склав постанову серії ЕНА № 4353053 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Із змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 25 березня 2025 року о 18:29 в селищі Любашівка , вулиця Князя Володимира (Радянська) 86 водій здійснив зупинку ТЗ ближче десяти метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 (ґ) ПДР України - порушення заборони зупинки на пішохідних переходах, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.4).
Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору та мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.1ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
У відповідності до пункту 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 15.1 ПДР визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях на узбіччі.
Пункт 15.9 (ґ) ПДР вказує, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи
відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, вчинення вказаного в протоколі адміністративного правопорушення, підтверджується наданою відповідачем відео фіксацією місця події.
Посилання позивача на те, що зупинку він здійснив вимушено внаслідок різкого погіршення стану здоров`я, нічим не підтверджені. На відеозаписі зафіксовано спілкування ОСОБА_1 із поліцейським, про погіршення стану здоров`я він поліцейському не повідомляв, на місці події під час розмови по телефону, яка відбувалася в присутності поліцейського, визнав, що порушив ПДР та вчинив зупинку біля переходу - 5 метрів.
До того ж суд зазначає, що у відповідності до вимог ПДР у випадку здійснення вимушеної зупинки транспортного засобу, водій зобов`язаний увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Із відеозапису місця події, видно, що автомобіль позивача припаркований майже перед самим пішохідним переходом без увімкненої аварійної світлової сигналізації.
Доводи позивача про те, що він є інвалідом 2 групи, а тому вправі був здійснити зупинку, суд до уваги не приймає .
Водії з інвалідністю в Україні мають певні права та пільги під час керування транспортними засобами. Ці права регулюються правилами дорожнього руху України та іншими законодавчими актами.
Згідно пункту 2.8. розділу 2 ПДР України водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.
Однак, на автомобілі, яким керував позивача, був відсутній розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", а крім того, він порушив пункт 15.9 (ґ) ПДР, а не
вчинив порушення вимог щодо знаків зазначених в п.2.8 ПДР України.
Також суд не приймає до уваги обґрунтування позивача про те, що йому не вручено копію постанови, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що позивач вланосноручно підписує постанову , копію якої додав до адміністративного позову.
Відповідно до статті 293 КАС України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст.286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.П. Дармакука