Справа № 420/6681/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6681/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення , зобов`язання вчинити певні дії,, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 05.03.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 52 від 10.02.2025 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи в колгоспі з 28.05.1981 по 25.03.1982, з 20.06.1984 по 28.08.1984, період навчання з 03.11.1981 по 03.03.1982 згідно свідоцтва від 05.03.1982 № 165, проходження служби у період з 07.04.1982 по 05.05.1984р згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 20.04.1989, період роботи з 15.10.1990р. по 10.05.1993р. згідно трудової книжки від 22.10.1984 та призначити пенсію за віком починаючи з 03.02.2025 року.

Ухвалою від 10 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 03.02.2025 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням відмовив в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 28.05.1981 по 25.03.1982, з 20.06.1984 по 28.08.1984, оскільки в наданій довідці відсутня інформація про вихододні; період навчання згідно свідоцтва від 05.03.1982 № 165, оскільки відсутній підпис керівника підприємства; з 15.10.1990 р. по 10.05.1993 р. згідно трудової книжки від 22.10.1984, оскільки відсутній номер наказу про звільнення з роботи; не взято до уваги військовий квиток серії НОМЕР_1 від 20.04.1989, оскільки відсутній період проходження військової строкової служби.

З даним рішенням відповідача позивач не погоджується та звернувся до суду з позовною заявою

17 березня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, де зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що викладені позивачем позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства. ОСОБА_1 03.02.2025 звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Зазначена заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, згідно п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.02.2025 № 52, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Відмовляючи в призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виходило з наступних обставин: Вік позивача становить 62 роки. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років. Страховий стаж позивача становить 27 років 4 місяця 15 днів. Стаж для розрахунку права заявника становить 27 років 6 місяців 15 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 28.05.1981р. по 25.03.1982р., з 20.06.1984р. по 28.08.1984р., оскільки в наданої довідки відсутня інформація про вихододні; період навчання згідно свідоцтву від 05.03.1982р. № 165, оскільки відсутня підпис керівника підприємства; з 15.10.1990р. по 10.05.1993р. згідно трудової книжки від 22.10.1984р, оскільки відсутній номер наказу про звільнення з роботи; Не взято до уваги військовий квиток серії НОМЕР_1 від 20.04.1989, оскільки відсутній період проходження військової строкової служби. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Адміністративний позов з додатками направлений в електронний кабінет одержувачу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Документ доставлено до електронного кабінету 05.03.2025 року в 15:37, що підтверджено квитанцією № 2845805.

Ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження від 10.03.2025 по справі №420/6681/25 надіслано одержувачу - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 10.03.2025 року в 23:11 (а.с. 20 зв.)

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у встановлений судом в ухвалі від 10.03.2025 року строк та на час прийняття рішення пояснення щодо позовних вимог не подав.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на адміністративний позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.11.2024 року № 5125- позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 03 лютого 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.02.2025 року розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.02.2025 року №52 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

В Рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 10.02.2025 № №52 зазначено, що вік заявника 62 роки. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 22 до 32 років. Страховий стаж позивача становить 27 років 4 місяця 15 днів. Стаж для розрахунку права заявника становить 27 років 6 місяців 15 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 28.05.1981р. по 25.03.1982р., з 20.06.1984р. по 28.08.1984р., оскільки в наданої довідки відсутня інформація про вихододні; період навчання згідно свідоцтву від 05.03.1982р. № 165, оскільки відсутня підпис керівника підприємства; з 15.10.1990р. по 10.05.1993р. згідно трудової книжки від 22.10.1984р, оскільки відсутній номер наказу про звільнення з роботи. Не взято до уваги військовий квиток серії НОМЕР_1 від 20.04.1989, оскільки відсутній період проходження військової строкової служби. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 52 від 10.02.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

В ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями ст. 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ст. 8 Закону № 1058-IV передбачено право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, зокрема, громадянами України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абз.1).

Згідно ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (ч.2). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. (ч. 4).

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: …з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

Згідно з ч.1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Приписами ст. 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (ч.1). При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч.2).

Отже, враховуючи зазначені приписи ст. 56 Закону №1788-XII, інформація про мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання є необхідним, оскільки це впливає на зарахування стажу або повного або за фактичною тривалістю.

Так, невиконання встановленого мінімуму трудової участі без поважних причин є підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В Порядку № 637 вказано, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (п.17). За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (п.18).

Наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №58).

Відповідно п. 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п. 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Як вбачається з рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 10.02.2025 року № 52, страховий стаж на дату звернення (03.02.2025 року) становить: 27 років 4 місяці 15 днів, стаж для розрахунку права становить: 27 років 6 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Згідно довідки форми РС-право сформованої 03.02.2025 року відносно ОСОБА_1 , страховий стаж визначений: 27 років 6 місяців 15 днів.

До страхового стажу позивача відповідачем при прийнятті рушення 10.02.2025 року не зараховано період роботи в колгоспі з 28.05.1981р. по 25.03.1982р., з 20.06.1984р. по 28.08.1984р., оскільки в наданій довідці відсутня інформація про вихододні.

В трудовій книжці ОСОБА_1 від 22.10 1984 року відсутні записи про роботу в колгоспі в періоди: з 28.05.1981р. по 25.03.1982р., з 20.06.1984р. по 28.08.1984р.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом досліджена довідка без дати та номеру видана правлінням колгоспу імені Леніна Артемівського району Донецької області гр. ОСОБА_1 , що він працював в колгоспі імені Леніна з 28.05.1981 р. по 25.03.1982 р., з 20.06.1984 р. по 28.08.1984 р. Довідка підписана головою колгоспу В.В. Ясницьким та підпис засвідчено печаткою де наявна назва підприємства «Ордена Леніна колгосп В.І. Леніна».

У вказаній довідці відсутні записи про виконувана роботи на підставі трудового договору чи на підставі членства в колгоспі про професію або посаду позивача; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також відсутні записи про кількість відпрацьованих днів, виконання річного мінімуму трудової діяльності в господарстві та нараховану оплату праці ОСОБА_1 .

Оскільки в трудовій книжці позивача не міститься інформація про роботу ОСОБА_1 в колгоспі імені Леніна з 28.05.1981 р. по 25.03.1982 р., з 20.06.1984 р. по 28.08.1984 р. та позивачем, в порушення пункту 3 Порядку № 637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не було надано виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи позивача в колгоспі імені Леніна з 28.05.1981 р. по 25.03.1982 р., з 20.06.1984 р. по 28.08.1984 р.

А в наданій до суду довідці без номеру та дати за підписом голови колгоспу В.В. Ясницьким відсутня інформація відносно позивача: про виконування роботи на підставі трудового договору чи на підставі членства в колгоспі; про посаду позивача; характер виконуваної роботи; про виконання річного мінімуму трудової діяльності в господарстві та нараховану оплату праці за період з 28.05.1981 р. по 25.03.1982 р., з 20.06.1984 р. по 28.08.1984 р.

Окрім того назва колгоспу зазначена в довідці і на печатці, якою засвідчено підпис голови колгоспу є відмінними.

З урахуванням зазначеного відсутні правові підстави для включення до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.05.1981 р. по 25.03.1982 р., з 20.06.1984 р. по 28.08.1984 р.

До страхового стажу позивача відповідачем при прийнятті рушення 10.02.2025 року не зараховано період роботи в колгоспі з 15.10.1990 року по 10.05.1983 року, згідно трудової книжки від 22.10.1984 року, оскільки відсутній номер наказу про звільнення з роботи.

Судом досліджено трудову книжку ОСОБА_1 від 22.10.1984 року, де наявні записи про членство в колгоспі, трудову діяльність позивача на Машинобудівельному заводі «Победа труда»:

- запис №5 від 15.10.1990 року про прийняття в ЖРЕУ заводу монтажником санітарно-технічного обладнання на підставі наказу № 613 від 15.10.90;

- запис 6 від 10.05.1993 року про звільнення з заводу за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням на підставі наказу від 10.05.1993.

Зазначені записи при звільнені позивача засвідчено підписом начальника відділу кадрів та міститься відбиток печатки відділу кадрів заводу.

Отже з дослідженої трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що в записі № 6 трудової книжки відсутній номер наказу про звільнення позивача

Однак на переконання суду, не зазначення в записі № 6 трудової книжки позивача у графі 4 номеру наказу про звільнення з роботу позивача за наявними даними в графі 4 дати наказу (10.05.93) та в графі 2 дати звільнення з роботи (10.05.1993), не може бути свідченням про недостовірність вказаного запису у трудовій книжці позивача та підставою для не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.10.1990 року по 10.05.1993 року на Машинобудівельному заводі «Победа труда» - 2 роки 6 місяців 26 днів.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Отже, твердження відповідача про наявність вказаних вище недоліків заповнення трудової книжки позивача (запис № 6) за спірний період як підстава для не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду навчання згідно свідоцтва від 05.03.1982 № 165, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 18 Закону України «Про професійну-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до пункту 8 Порядку 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З наведеного слідує, що період навчання в навчально-курсовий комбінатах що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання зараховується до трудового стажу у випадку навчання за денною формою здобуття освіти та якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом досліджено трудову книжку позивача та встановлено відсутність запису про період навчання в 1982 році за денною формою в Донецькому учбово-курсовому комбінаті.

З дослідженого судом свідоцтва №165 від 05 березня 1982 року виданого Донецьким учбово-курсовим комбінатом вбачається, що ОСОБА_1 . Закінчив 4-х місячні курси трактористів та рішенням кваліфікаційної комісії Артемівської «Райсільхозтехніки № 2 від 03 березня 1982 року присвоєно кваліфікацію тракториста. Свідоцтво підписано головою кваліфікаційної комісії та засвідчено печаткою Артемівської Інспекції Держтехнагляду Управління сільського господарства Донецької області. При цьому свідоцтво № 165 не підписано керівником підприємства та не зазначено форму навчання.

В матеріалах справи відсутні інші документи, що підтверджують форму здобуття освіти позивачем в Донецькому учбово-курсовому комбінаті, а також не надано доказів, що позивач протягом трьох місяців після закінчення навчання в учбово-курсовому комбінаті був зарахування на роботу за набутою професією тракториста, відповідно відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи період навчання з 03.11.1981 по 03.03.1982 згідно свідоцтва від 05.03.1982 № 165.

Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 07.04.1982 по 05.05.1984 року згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 20.04.1989, оскільки відсутній період проходження військової строкової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п. 6 Порядку 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються зокрема і військові квитки.

З дослідженого судом військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 20.11.1989 року вбачається в п. 10, що позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР в період з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік та 06 червня 1982 року склав присягу (п.9 військового квитка).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ПФУ в Харківській області безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період військової служби з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік.

З урахуванням встановлених обставин справи суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.10.1990 року по 10.05.1993 року на Машинобудівельному заводі «Победа труда» та військової служби з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік, відповідно Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмови у призначенні пенсії за віком. Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті рішення. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 52 від 10.02.2025.

З метою належного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 в частинні зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 15.10.1990 року по 10.05.1993 року на Машинобудівельному заводі «Победа труда» та військової служби з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 03.02.2025 року, слід зауважити, наступне.

За приписами ст. 26 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату виникнення права на призначенням пенсії за віком, позивач досяг 60 річного віку, а отже за наявності страхового стажу 29 рік має право на призначення відповідної пенсії.

Зважаючи на зараховані пенсійним органом до страхового стажу позивача періоди роботи - 27 років 6 місяців 15 днів, а також визначені до зарахування періоди роботи позивача з 15.10.1990 року по 10.05.1993 року на Машинобудівельному заводі «Победа труда» та військової служби з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік, що в сукупності встановлює страховий стаж позивача більше 29 років, що дає право на призначення позивачу пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому в п. 14-6.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року, зазначено, що тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку….

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Термін "тимчасово окупована Російською Федерацією територія України" для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII (далі - Закон №1706-VII).

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 1706-VII підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (ст.1 Закону №1706-VII).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1706-VII, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, початком бойових дій в м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади визначено 24.02.2022 року, а з 13.12.2023 року території м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Як зазначено судом вище, позивач зареєстрований та мешкав у місті Бахмут Донецької області, на теперішній час мешкає та зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Довідкою від 22 листопада 2024 року № 5125- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а. с. 71).

Суд зазначає, що позивач проживав на тимчасово окупованій території, з 22 листопада 2024 року зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно право на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV набув з 28.11.2022 (27.11.2022 позивачу виповнилося 60 років), тому з урахуванням положень п. 14-6.2 розділу XV Закону № 1058-IV пенсія за віком повинна бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 28.11.2022 року, а не як зазначено в позовній заяві з 03.02.2025 року.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, зважаючи на встановленні під час розгляду цієї справи обставини, суд з урахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.11.2022 року.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 969,00 грн. (а.с. 14).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 969,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 52 від 10.02.2025

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 15.10.1990 року по 10.05.1993 року на Машинобудівельному заводі «Победа труда» та період військової служби з 07.04.1982 року по 05.05.1984 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.11.2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 969,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, (61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ),

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області(65012, м.Одеса вул. Канатна, буд. 83, )

Суддя О.А. Вовченко