Справа № 580/2521/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року справа № 580/2521/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158Б) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №54 від 03.02.2025 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю з 28.01.2025 року відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати із урахуванням наданих довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 13.01.2025 №01-19/7315/01-19/154 та від 13.01.2025 №01-19/7315/01-19/156.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувшись до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця згідно із Законом №3723-XII, протиправно отримала відмову. Наголошено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII. Жодних додаткових умов для призначення такої пенсії у п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII не встановлено.

Відповідачами до суду подано відзиви на позовну заяву, в яких останній просили відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач уже реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця на підставі п. 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Тобто у даному випадку пенсія позивачу за нормами статті 37 Закону № 3723 вже призначена і повторного її призначення за тією ж нормою в межах пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 не потребує.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.10.2013 отримувала пенсію за віком відповідно до норм статті 37 Закону № 3723.

Згідно рішення ГУ ПФУ у Черкаській області з 01.03.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

28.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-ІУ, на пенсію за віком державного службовця згідно із Законом №3723-XII.

03.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням № 54, відмовило позивачу у переведенні на інший вид пенсії, оскільки приписи пунктів 10-12 розділу XI Закону №889-УІІІ на спірні у справі правовідносини не поширюються, позаяк позивачем уже було використано право на призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону № 3723-ХІІ під час звільнення, позивач з 23.10.2013 перебувала на пенсії за віком призначеної згідно Закону № 3723-ХІІ.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.

Також з 01.05.2016 набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про Державну службу № 3723-XII від 16.12.1993.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України Про державну службу № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п. 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Порядок призначення такої пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі Порядок № 622), яка застосовується з 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу:

-мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

-займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Таким чином, право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року.

Проте, позивачці з 23.10.2013 вже призначалася пенсія за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Відтак, оскільки позивачу до набрання чинності Законом №889-VIII призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, причому в межах одного види пенсії, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 523/9208/17.

Суд погоджується з доводами відповідача, що приписи пунктів 10-12 розділу XI Закону №889-УІІІ на спірні у справі правовідносини не поширюються, позаяк позивачем уже було використано право на призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а перерахунку пенсії не існує.

З огляду на зазначене, оскаржувана відмова є правомірною, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії позивачу згідно вищезазначеного Закону України Про державну службу №3723-ХІІ.

Таким чином, оскаржуване рішення не підлягає скасуванню і як наслідок, відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках від 13.01.2025 №01-19/7315/01-19/154 та від 13.01.2025 №01-19/7315/01-19/156.

Посилання позивача на рішення Верховного Суду по справі №580/3805/22 є безпідставними, оскільки рішення у наведеній справі прийнято за інших правовідносин (особа вперше звернулась за призначенням пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ).

Враховуючи наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР