Справа № 240/13857/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/13857/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В.,

розглянувши питання дотримання строків при звернення до суду з позовною заявою в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 21.05.2025 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з підстав протиправних, на переконання позивача, дій відповідача, зокрема, щодо незастосування п. 4 постанови КМУ №704 у редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: не визначення їх розміру шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року законом про Державний бюджет України при обчисленні грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 05.08.2022.

Суддя своєю ухвалою від 26.05.2024 постановила позовну заяву залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин пропуску процесуального строку в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 05.08.2022

До суду 28.05.2025 надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача вказує, що інформацію, яка б детально розкривала суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні сторона позивача змогла отримати лише 12.05.2025 у відповідь на адвокатський запит. Вважає, що існують обґрунтовані підстави для поновлення строку звернення до суду.

Суд, розглянувши питання дотримання позивачем строків звернення до суду зазначає наступне.

В силу вимог частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року справа № 420/13606/21 дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому застосуванню підлягають норми ст. 233 КЗпП України.

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі №820/4748/17, від 04 грудня 2019 року у справі №813/8469/13-а, від 22 травня 2020 року у справі №808/3200/17, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19 та інших.

Як зазначалось судом при постановлені ухвали від 26.05.2024, з посиланням на постанову Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, спірний період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що початок перебігу тримісячного строку для подання позову в частині вимог за період з 19 липня 2022 року слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, таке ознайомлення відбувається шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, в якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Судом в ухвалі від 26.05.2025 вказано: "Однак, позивачем не надано до суду грошового атестату та не зазначено дату ознайомлення з вказаним документом, що у свою чергу унеможливлює встановлення дотримання позивачем строку звернення до суду."

Такий документ не надано і на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2025.

Суд, з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 вересня 2024 року у справі №444/2538/23 зазначає, що відповідно до положення пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, відлік строку звернення до суду з цим позовом розпочався 01 липня 2023 року та мав би сплинути 30 вересня 2023 року.

Отже, у випадку подання позовної заяви з вимогами з 19.07.2022 по 05 серпня 2022 року до суду в строк до 30 вересня 2023 року, така могла бути визнана судом, що подана у межах визначеного законодавством строку звернення до суду.

Як установлено судом, розглядувану позовну заяву подано 21 травня 2025 року.

Щодо твердження представника позивача, що лише після отримання відповіді на адвокатський запит позивачу фактично стало відомо про порушення свого права, суд зауважує, що отримання листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

На переконання суду, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 02.08.2022.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до норм п. 9 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви в частині позовних вимог з 19.07.2022 по 05.08.2022.

Керуючись статтями 122, 123, 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог за період із 19.07.2022 по 05.08.2022.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Лавренчук