Справа № 580/13103/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/13103/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Міністерство охорони здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальний заклад «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі Позивач), в якому позивач просить (в редакції від 13.01.2025):

- визнати незаконним та скасувати рішення «Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України» від 15.11.2024 про скасування ОСОБА_1 інвалідності та довідки про невизнання інвалідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата огляду (заочно) ЦМСЕК 15.11.2024;

- зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», Міністерство охорони здоров`я України виконати вимоги п.55 Постанови КМУ № 1338 від 15.11.2024 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» та повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про чинність рішення про встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІ групи інвалідності безтерміново;

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України здійснити дії щодо відновлення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати довідку про встановлення ІІ групи інвалідності безтерміново.

В обґрунтування вимог позивач, зокрема, зазначила, що Державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» було прийнято рішення від 15.11.2024 року про невизнання її особою з інвалідністю. Спірне рішення було прийнято з грубим порушенням встановленої законодавством процедури його прийняття визначеної Положенням № 1317, адже при перевірці медико-експертної справи Позивача Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» у 2020 році було встановлено, що при прийнятті експертного рішення про групу інвалідності від 02.11.2018 року дотримано критеріїв встановлення інвалідності Позивача, натомість при заочному огляді 15.11.2024 року прийнято рішення про невизнання Позивача інвалідів, з незрозумілих підстав (підстави для переогляду позивача були відсутні). Крім того, Позивач зазначає, що спірне рішення прийнято за наслідками її заочного огляду, що є протиправним, адже медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі відповідних медичних установ, а жодного повідомлення про необхідність прибуття Позивача для повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень, а також на засідання, на якому прийняте рішення про невизнання позивача особою з інвалідністю, ні засобами електронного зв`язку, ні поштою, Позивачу не надсилалось та ним не отримано.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Від Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» надійшли письмові пояснення, в яких значиться, що відповідно до наказу від 26.10.2024 року № 1809, правила та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України покладено на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», яка і приймала спірне рішення, в зв`язку з чим порушувала права Позивача, а тому не є належним відповідачем у справі.

Інші відповідачі, а також третя особа у встановлені судом строки відзиви на позовну заяву не надали, в зв`язку з чим справа розглядається на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Черкаської області.

02.11.2018 рішенням Черкаської обласної МСЕК № 2 Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою Серії 12ААБ № 128892 від 02.11.2018 року.

12.12.2024 року на ім`я Позивача за підписом виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури надійшов лист щодо необхідності у найкоротший термін прибути до Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» для отримання довідки за формою 167/0.

13.12.2024 року в приміщенні Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» Позивач отримала довідку, згідно змісту якої 15.11.2024 року оглядалась (заочно) ЦМСЕК, за результатами не визнана інвалідом.

Вважаючи вказане рішення протиправними, в зв`язку з тим, що останнє було прийнято за відсутні будь-яких правових на те підстав, Позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ч. 19 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно відомостей електронного кабінету порталу ПФУ станом на 13.01.2025 року, Позивачу припинено виплату пенсії по інвалідності у зв`язку з невизнанням особою з інвалідністю.

З огляду на те, що Позивачу зупинено виплату пенсії на підставі довідки про невизнання її особою з інвалідністю, суд дійшов висновку, що вищевказана довідка є індивідуальним актом, який стосується прав та інтересів позивача, зокрема щодо отримання пенсії.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 № 875-ХІІ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Закон № 875-ХІІ) (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно зі ст. 3 Закону № 875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

На підставі ч. 2 ст. 6 Закону № 875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України Про адміністративну процедуру та/або в судовому порядку.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 № 2961-IV Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон №2961-IV) (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).

За визначенням, наведеним в абз. 4, 8 ч. 1 ст.1 Закону № 2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 2961-IV медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії першого, другого та інших рівнів відповідно до розподілу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До 01.01.2025, тобто станом на час прийняття спірного рішення діяло Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення № 1317) (у редакції станом на 13.12.2024).

Відповідно до п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з п. 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2024 № 1809 покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України () з дати підписання цього наказу, та затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.

Повноваження Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ визначені п. 13 Положення № 1317.

Так, згідно з абз. 4 п. 13 Положення № 1317 центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх.

Відповідно до абз. 10 п. 13 Положення № 1317 на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення.

Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил України.

Таким чином, проведення перевірки обґрунтованості рішень та/або переогляд здійснюється шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі відповідних медичних установ. При цьому, рішення про скасування попереднього рішення комісії приймається у разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи.

За змістом довідки про невизнання Позивача особою з інвалідністю ОСОБА_1 15.11.2024 року оглядалася (заочно) Центральною МСЕК.

Суд наголошує, що відповідачем, який приймав рішення до матеріалів справи не надано доказів повідомлення Позивача про необхідність прибуття до Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (яка здійснювала функції Центральної МСЕК) або будь-якого іншого профільного закладу охорони здоров`я для повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень з метою проведення медико-соціальної експертизи.

Суд зазначає, що відповідач, який приймав рішення не надав доказів виклику/повідомлення позивача щодо засідання Комісії ЦМСЕК 15.11.2024 року, на якому прийнятий індивідуальний акт про невизнання позивача особою з інвалідністю.

Суд також врахував, що не зважаючи на зобов`язання суду в ухвалі від 27.01.2025 року про витребування доказів, відповідач, який приймав рішення не надав інформації про те, чи запрошувалась ОСОБА_1 на засідання Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України 15.11.2024.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірний індивідуальний акт від 15.11.2024 року про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю прийнято з порушенням вимог абз. 10 п. 13 Положення № 1317: без повідомлення про переогляд рішення Черкаської обласної МСЕК № 2 про встановлення II групи інвалідності; без повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення Черкаської обласної МСЕК № 2 від 02.11.2018 року про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд під час вирішення спору також врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16, відповідно до яких суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Отже, надаючи оцінку спірному індивідуальному акту у контексті ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України суд дійшов висновку, що воно прийняте не у порядку та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема Положенням № 1317, а тому є протиправним.

А тому з метою належного захисту прав Позивача суд вважає за необхідне скасувати рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 15.11.2024 року про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи.

Інші позовні вимоги Позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають, адже саме скасування спірного рішення, є підставою для відновлення порушених прав та інтересів Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відсутні підстави для розподілу судових витрат хі сплати судового збору, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору (посвідчення - потерпілий від Чорнобильської катастрофи, категорія 2).

Рішення складене, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 15.11.2024 року про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю ІІ групи.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 02.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО