Справа № 522/1200/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/1200/25
Перша інстанція: суддя Павлик І.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - Інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Чулак Костянтин Георгійович, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП в Одеській області ДПП, третя особа - Інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Чулак К.Г., у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Чулака К.Г. серії ЕНА №3785634 від 4.01.2025р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510грн.

Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Відтак позивач зазначив, що 4.01.2025р. близько 9:48год. він керував автомобілем Citroen Jumpy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Басейній у м.Одеса, дотримуючись вимог ПДР України та був пристебнутий ременем безпеки. На мобільному блокпосту, який знаходився за адресою: м.Одеса, вул.Басейна,5 його зупинив чоловік у військовій формі, який представився працівником ТЦК та СП. Він попросив надати військово-облікові документи. Для виконання його вимоги позивач відстібнув ремінь безпеки, перебуваючи у зупиненому транспортному засобі, з метою дістати необхідні документи. Далі до автомобілю позивача підійшов працівник УПП в Одеській області Чулак К.Г. та заявив, що позивач керував автомобілем без пристебнутого ременя безпеки, порушуючи ПДР України.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 березня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Чулака К.Г. серії ЕНА №3785634 від 4.01.2025р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Одеській області ДПП на користь ОСОБА_1 605,6грн. витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язано Управління ДКС України в м.Одесі повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у сумі 605,6грн. згідно платіжної інструкції №2108-5658-1074-7952 від 23.01.2025р..

В апеляційній скарзі УПП в Одеській області ДПП, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи військову агресію рф проти України, введення воєнного стану в Україні, а також неможливість забезпечення безпеки сторін та суддів при розгляді справи в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду, колегія суддів вважає за необхідне здійснити розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Так, розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки в даному випадку відсутні в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що постановою інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Чулака К.Г. серії ЕНА №3785634 від 4.01.2025р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510грн, у зв`язку з тим, що 4.01.2025р. приблизно о 9:48год. за адресою: м.Одеса, вул.Басейна,5, на мобільному блокпості водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «CITROEN JUMPY», номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3. в) ПДР порушення правил користування ременями безпеки.

Позивач вважає, вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови відповідача у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 КУпАП встановлено, що завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора з паркування в даному випадку, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена законодавством.

Приписами ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.1 ПДР, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001р. передбачено, що вони відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За правилами п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.

Приписами п.1.9 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями пп. «в» п.2.3 розділу 2 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Як вбачається із матеріалів справи, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним пп. «в» п.2.3 ПДР України, а саме керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, представником відповідача було надано відеозапис події, яка сталася 4.01.2025р. за участю позивача, яке зафіксоване нагрудною камерою поліцейського.

Дослідивши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, апеляційним судом встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом «CITROEN JUMPY», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником ТЦК та СП. Далі до автомобілю позивача підійшов працівник УПП в Одеській області та повідомив, що позивач керував автомобілем без пристебнутого ременя безпеки, порушуючи ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки не будучи пристебнутим ременем безпеки.

Із вказаного відеозапису вбачається, що на момент початку відеозапису, автомобіль під керуванням позивача дійсно рухався, проте підтвердження факту того, що водій ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем пасивної безпеки саме під час руху авто, відеозапис не містить. При цьому, вже коли було здійснено зупинку транспортного засобу позивача та до нього підійшов інспектор патрульної поліції, із відеозапису видно, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки.

Тобто, із дослідженого відеозапису неможливо достеменно встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки.

При цьому, сам позивач заперечує, що під час руху автомобіля він був не пристебнутий ременем безпеки.

Що стосується посилань апелянта на те, що ОСОБА_1 на його вимогу перепаркувати авто подалі, від`їхав і знову ж таки під час руху авто не скористався паском безпеки, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки на той момент поліцейським вже було повідомлено позивачу про порушення ч.5 ст.121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки не будучи пристебнутим ременем безпеки. Крім того, як і зазначає апелянт, що ОСОБА_1 здійснював перепаркування автомобіля, а не рух.

Апеляційний суд зазначає, що відсутність пристебнутого ременя безпеки під час стоянки транспортного засобу, не вказує на наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, яка настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі).

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018р. у справі за №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

За встановлених обставин, наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого паску безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

Отже, можливість встановити, що позивач під час керування транспортним засобом був пристебнутий ременем безпеки чи ні, відсутня.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого, відповідно до процесуального законодавства, покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, н6адано не було.

Отже, є необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач під час керування транспортним засобом був непристебнутий ременем безпеки, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях, а з наданих матеріалів справи таких обставин не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що УПП не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Аналогічні висновки викладені у постановах П`ятого апеляційного суду від 19.03.2025р. у справі №766/11021/23 та від 4.03.2025р. у справі №766/16541/24.

Водночас судова колегія зазначає, що відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Дослідивши оскаржувану постанову, судова колегія звертає увагу на те, що в п.3 оспорюваної постанови «посада, спеціальне звання та ПІБ особи, яка розглядає справу» вказано Інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області молодший лейтенант поліції Чулак Костянтин Георгійович, яким і підписана постанова, що підтверджено ОСОБА_2 в судовому засіданні, в той час як з відео вбачається, що спілкування з позивачем, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оспорюваної постанови проводилось капралом поліції ОСОБА_3 , тобто іншою особою, що є порушенням вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, встановлених ст.283 КУпАП, та є самостійною підставою для скасування постанови.

Крім того, при дослідженні наданого відеозапису, судовою колегією встановлено не допустиму та неналежну поведінку капрала поліції ОСОБА_3 , без додержання морально-етичних норм, що в свою чергу дискредитує звання поліцейського та негативно впливає на авторитет та довіру до органів Національної поліції.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко