Справа № 160/24822/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24822/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року (суддя 1-ї інстанції Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі №160/24822/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною і скасування постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 23.07.2024 №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 /ДПС/ТД-ФС у розмірі 240000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про незгоду з постановою відповідача, вважає її неправомірною, оскільки її винесено на підставі необґрунтованих висновків, які були виявлені у ході фактичної перевірки проведеної податковим органом. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не був врахований договір про співпрацю, який засвідчує факт виникнення партнерства та узгоджує правила такої взаємодії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не перевірив обставини, які слугували підставою для прийняття спірної постанови. Так судом не перевірена підстава для призначення і проведення відповідної фактичної перевірки. Також суд не встановив, чи були взагалі у державних інспекторів ГУ ДПС у Львівській області підстави для проведення фактичної перевірки саме в частині трудового законодавства. Крім того, позивач вказує про відсутність підстав для прийняття спірної постанови, оскільки жодних фактів про конкретні порушення інспекторами в акті перевірки не наведено; доказів здійснення трудової діяльності ОСОБА_2 до акта перевірки не долучено; пояснення у ОСОБА_2 та/або позивача з цього приводу не відбиралися. Також скаржник вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що факт проведення розрахункових операцій ФОП ОСОБА_2 під час фактичної перевірки є самодостатньою підставою на підтвердження трудового характеру правовідносин між вказаними особами. А висновки суду вважає спростовані матеріалами справи.

Відповідач не скористався правом подання відзиву.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.07.2024 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшов лист Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці разом з матеріалами перевірки ГУ ДПС у Львівській області Про скерування матеріалів перевірки ДПС за належністю №ЗХ/3.1/720-ЦА-24 від 24.06.2024, яким відповідно надіслані матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно копії Акта (довідки) фактичної перевірки від 14.06.2024, реєстраційний №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Львівській області у період з 13.06.2024 по 14.06.2024 проведено перевірку господарської одиниці магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи без оформлення трудового договору однієї особи, а саме: ОСОБА_2 .

Згідно з даними витягу з Веб-порталу ПФУ (https://portal.pfu.gov.ua/) про Поточний список працівників страхувальника ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 станом на 11.07.2024 в РЗО відсутня інформація щодо жодного актуального звіту страхувальника за формою Додаток 4 по ЄСВ за останні два роки.

Разом з тим, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ОСОБА_2 зареєстрований як Фізична особа-підприємець, дата запису: 27.05.2024, номер запису: 000567617. Основний вид діяльності: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Також, ФОП ОСОБА_1 надано Договір про співпрацю від 28.05.2024, укладений між ФОП ОСОБА_1 (Сторона- 1) та ФОП ОСОБА_2 (Сторона-2).

Під час розгляду справи про накладення штрафу відносно ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що 24.06.2024 з листом Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, надійшла копія Акта (довідки) фактичної перевірки від 14.06.2024, реєстраційний №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 під час проведення перевірки у відношенні ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС у Львівській області виявлено факт порушення законодавства про працю в частині допущення до роботи без оформлення трудового договору .

На підставі матеріалів Головного управління ДПС у Львівській області, враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 є платником податку другої групи у відношенні ФОП ОСОБА_1 , застосовано попередження № 22592/13/04/PP0//ДПС/ТД-ПР від 10.07.2024.

На підставі акта (довідки) фактичної перевірки Головного управління ДПС у Львівській області від 14.06.2024 №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 , заступник начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Бланк С. В. виніс постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 23.07.2024 №25083/13/04/РРО//ДПС/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 240 000,00 грн за порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України.

Позивач не погоджуючись з правомірністю постанови про накладення штрафу, прийнятою відповідачем, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI "Про зайнятість населення", роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509), у пункті 1 та 2 якого визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України Про зайнятість населення.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Таким чином, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України.

За змістом норм пункту 80.10 статті 80, пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, результати такої перевірки у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідальність за порушення законодавства про працю, у тому числі для фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена нормами абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Колегія суддів зауважує, що повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання фізичними особами-підприємцями вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) належать податковому органу відповідно до закону. Разом з тим, повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення у спосіб накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). Відповідні приписи про це наведені у пункті 1 Положення № 96, яке процитовано судом вище. Пунктом 8 цього ж Положення передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

У спірних правовідносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати, прямо визначені у нормах статті 265 КЗпП України.

Як свідчать встановлені обставини справи, в акті фактичної перевірки №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 від 14.06.2024, контролюючий орган під час проведення фактичної перевірки господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 , 13.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , зафіксував використання ФОП ОСОБА_1 праці найманого особи без належного оформлення трудових відносин ОСОБА_2 . Повідомлення про прийняття на роботу ФОП ОСОБА_1 на працівника ОСОБА_2 не подавав до Головного управління ДПС у Львівській області. Також в акті зазначено, що перевірка проведена в присутності ОСОБА_2 , під час проведення перевірки було проведено контрольно розрахункова операція із застосуванням РРО.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність належних і допустимих доказів про те, що позивачем було допущено ОСОБА_2 до роботи в порушення вимог статті 24 КЗпП України та Постанови КМУ №413, а саме допущено до виконання трудових обов`язків працівника без оформлення трудових відносин.

Наявність у ОСОБА_2 статусу фізичної особи-підприємця не суперечить тому, що він має право на працю шляхом укладення трудового договору з іншим суб`єктом господарювання. А договір про співпрацю від 28.05.2024 укладений між ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за своїм змістом не передбачає положень (умов, пунктів) щодо здійснення Стороной - 2 (ФОП ОСОБА_2 ) дій з продажу товарів та/або проведення розрахункових операцій з продажу іншим особам товарів, які належать ФОП ОСОБА_1 в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

Доводи скаржника про нездійснення судом першої інстанції перевірки підстав для призначення і проведення фактичної перевірки є безпідставними, враховуючи предмет і підстави позову. Позивач не оскаржує жодних дій податкового органу у цій справі.

Отже, зазначені обставини дають підстави вважати, що оскаржена постанова и від 23.07.2024 №25083/13/04/РРО/ НОМЕР_1 /ДПС/ТД-ФС є законною, правомірною, обґрунтованою, прийнятою на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у справі, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відтак, доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже відсутні підстави для скасування оскарженого судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року в адміністративній справі №160/24822/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення (28.05.2025) та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 28.05.2025р.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак