Справа № 459/606/25
Суддя: Отчак Н. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/606/25
Провадження № 2-а/459/23/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Лель Г.В.

представника позивача Пилипіва В.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Чорного З.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

21.02.2025 до суду надійшов позов представника позивача адвоката Пилипіва В.І. до Головного управління національної поліції в Львівській області, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, в якій просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 598476 від 11.02.2025 та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за ч. 3 ст. 127 КУпАП відносно ОСОБА_1 та 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 11.02.2025 о 16 год. 00 хв. стосовно Позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки порожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 598476 у виді штрафу в розмірі 680 грн. Відповідно до змісту постанови, 23.09.2024 о 14 год. 28 хв. в м. Шептицький по вул. Ст. Бандери, 24-А, гр. ОСОБА_1 керував велосипедом марки «Doro» в стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується довідкою КП «ШМЛ ЧМР» № 2700 від 08.10.2024, чим порушив п.п. 6.7 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.127 КУпАП. Вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. 23.09.2024 близько 14.15-14.30 год ОСОБА_1 рухався велосипедом по вул. Бандери у напрямку вул. Івасюка в м. Шептицькому Львівська область. Наближаючись до перехрестя з круговим рухом, позивач подивився по сторонах, переконавшись в безпеці руху, відсутності інших транспортних засобів, яким він повинен дати перевагу в русі, останній почав виїжджати на вказане кільце, рухаючись при цьому ближче до правого краю проїжджої частини. Через декілька секунд позивач почув звук автомобіля, що до нього наближався ззаду та відразу відчув поштовх, від якого впав з велосипеда на асфальтне покриття. Наступне, що позивач пригадує це те, що біля нього знаходились двоє чоловіків, які його підняли та відвели на газон біля проїжджої частини. Як позивач дізнався від цих чоловіків, рухаючись по дорозі в тому самому напрямку що і він, вони не помітили його перед собою, та водій автомобіля зачепив його задньою частиною автомобіля від чого позивач впав з велосипеда. Через деякий час, водій автомобіля який наїхав на позивача відвіз його до дому, після чого позивач пішов додому. Вдома позивач пообідав та випив незначну кількість алкоголю для заспокоєння пережитого. Приблизно за 50 хвилин коли додому прийшла дружина позивача та побачивши на його тілі тілесні ушкодження, тоді вона відвезла його до КП «Центральна міська лікарня Шептицької міської ради», де він був госпіталізований внаслідок отриманих в ДТП тілесними ушкодженнями.

01.10.2024 ОСОБА_1 був допитаний в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000784 від 24.09.2024 в якості потерпілого. В лютому 2025 року Позивачу від працівників поліції Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області стало відомо, що у вищезгаданому кримінальному провадженні старшим слідчим Андрієм Сміликом винесено постанову про закриття кримінального провадження. У зв?язку із наявністю в матеріалах кримінального провадження інформації про медогляд ОСОБА_1 під час його звернення 23.09.2024 до КП «Центральна міська лікарня Шептицької міської ради» в стані алкогольного сп?яніння, відносно останнього 11.02.2025 була винесена оскаржувана постанова.

У зв`язку із викладеним позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 24.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

31.03.2025 року представником відповідача Головного управління Національної поліції України у Львівській області, ОСОБА_2 , до суду подано письмові пояснення. У поданих поясненнях зазначено, що старшим слідчим слідчого відділу Шептицького районного відділення поліції ГУНП у Львівській області, капітаном поліції Андрієм Сміликом, проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000784 від 24.09.2024. Провадження стосувалося дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.09.2024 близько 14:28 у місті Шептицький. Встановлено, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Fiat Scudo», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Бандери, здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1 . У результаті останній отримав тілесні ушкодження, зокрема закриту черепно-мозкову травму, забійну рану лівої брови, садна лівого передпліччя та коліна, а також перелом 9 і 10 ребер зліва. У ході досудового розслідування, згідно з матеріалами, виділеними слідчим відділом Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області від 03.12.2024, було встановлено, що велосипедист ОСОБА_1 на момент події перебував у стані алкогольного сп`яніння. Цей факт підтверджується показаннями пасажира автомобіля ОСОБА_4 , а також відповіддю комунального підприємства «ЦМЛ ЧМР» від 08.10.2024 року, у якій зазначено, що при зверненні до медичного закладу ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Представник відповідача також зазначає, що у тексті позовної заяви Позивач вказує, що «випив незначну кількість алкоголю для заспокоєння». Однак, як зазначено в постанові про закриття кримінального провадження від 29.11.2024, згідно з довідкою КП «ЦМЛ ЧМР» від 08.10.2024, у момент госпіталізації в організмі ОСОБА_1 було зафіксовано вміст алкоголю - 1,385‰ (проміле).Тобто з моменту ДТП (о 14:28 год 23.09.2024) до моменту звернення до медичного закладу (о 15:40 год того ж дня) минуло 1 годину 12 хвилин. Також перебування велосипедиста у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП підтверджується показаннями ОСОБА_4 , який під час допиту 02 жовтня 2024 року повідомив, що відчув запах алкоголю з рота ОСОБА_1 при розмові з ним безпосередньо після зіткнення. У своїй позовній заяві Позивач зазначає, що у лютому 2025 року йому стало відомо про постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000784. Разом з тим, встановлено, що дана постанова Позивачем не була оскаржена у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

20.05.2025 у судовому засіданні позивач вимоги, що викладені у позовній заяві підтримав і просив їх задовольнити, вказав, що в постанові про адміністративне правопорушення стосовно нього зазначено, що він під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 заперечив та вказав, що вживав алкоголь вже в дома після ДТП щоб зняти стрес.

Представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі і просив задовольнити. Додатково зазначив, що постанова слідчого Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області від 29.11.2024, на підставі якої постановлено оскаржувану постанову, скасована ухвалою слідчого судді Шептицького міського суду Львівської області та у кримінальному провадженні поновлено досудове слідство.

Представник відповідача вказав, що в поясненнях учасника події було зазначено, що від велосипедиста був запах алкоголю з ротової порожнини. Також, при складанні постанови опирався на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи та розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що постановою Шептицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 29.11.2024, кримінальне провадження №0000784, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КУпАП закрито в зв`язку із відсутністю в діях причетного до даної ДТП водія ОСОБА_3 , складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України. Також у повідомленні вказано, що у діях ОСОБА_1 , мають місце ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 127 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху України.

З вказаної постанови вбачається, що 23.09.2024 близько 14:28 год., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Fiat Scudo» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Бандери, у місті Шептицькому, зіткнувся з велосипедистом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забійної рани лівої брови, садна лівого передпліччя, садна лівого коліна, перелому 9, 10 ребер зліва.

11.02.2025 інспектором ВРПП Шептицького РВП ГУНП у Львівській області Чорним З.А. винесено постанову серії ББА № 598476 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 127 КУпАП, згідно з якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, що 23.09.2024 о 14 год. 28 хв. в м. Шептицький по вул. Ст. Бандери, 24А, гр. ОСОБА_1 керував велосипедом марки «Doro» в стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується довідкою КП «ШМЛ ЧМР» № 2700 від 08.10.2024, чим порушив п.п. 6.7 Правил дорожнього руху чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.127 КУпАП.

Як вбачається з вимог ч.3 ст. 127 КУпАП, ті самі порушення, вчинені особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, які перебувають у стані сп`яніння,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 127 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач категорично заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 127 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 127 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 11.02.2025, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, а також постанова про закриття кримінального провадження від 29.11.2024.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 02.04.2025 скаргу адвоката Пилипіва В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ Шептицького РУП ГУНП в Львівській області про закриття кримінального провадження №0000784 від 29.11.2024 - задоволено. Скасовано постанову слідчого СВ Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області від 29.11.2024 про закриття кримінального провадження №0000784. Продовжено проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000784 від 29.11.2024.

Таким чином, постанова про закриття провадження, яка стала підставою для складання постанови серії ББА №598476 від 11.02.2025 відносно велосипедиста ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності передбачено ч. 3 ст. 127 КУпАП, втратила свою чинність, оскільки скасована.

Суд вважає, що зазначена постанова про закриття провадження є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

З урахуванням наведеного, в даному випадку слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною частиною статті КУпАП.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, інспектором не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач, який отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, не надав суду належних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

В даному випадку, суду не надано доказів наявності в діях позивача усіх ознак складу правопорушення за ч. 3 ст. 127 КУпАП, викладених в оскаржуваній постанові від 11.02.2025 обставин, оскільки відсутні докази вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КУпАП, за викладених у постанові обставин, на думку суду, є недоведеним та не тягне за собою відповідальність за визначеною статті ч.3 ст. 127 КУпАП.

Частиною третьою ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії ББА № 598476 від 11.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 127 КУпАП України. При цьому, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд приходить до висновку і про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

Окрім того, позивач у позові просив вирішити питання щодо витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно Постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: договір про надання правової допомоги від 11.02.2025 № 17, Акт № 17 про прийняття-передачу наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, платіжну інструкцію до договору про надання правової допомоги від 11.02.2025, звідки вбачається, що загальний розрахунок вартості за надану правову допомогу становить 3000 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді.

Суд також враховує положення ч.7 ст. 134 КАС України, за якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не надавав.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. є співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, підтвердженими матеріалами справи, тому підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 598476 винесену 11.02.2025, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 3 ст. 127 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484 грн.. та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20.05.2025.

Суддя: Н. Я. Отчак