Справа № 705/4227/24
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/4227/24
2-а/705/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Заповітряній Д.В.

за участі представника відповідача Желізняк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови ЕНА №2550680 від 06.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2024 року в місті Умань по вул.Небесної Сотні,5А, інспектором Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, старшим лейтенантом поліції Дубиком Р.В. було винесено постанову серії ЕНА №2550680 від 06.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно фабули постанови: 06.07.2024 року о 15 годині 28 хвилин в м.Умані по вул.Небесної Сотні, 5А, керуючи автомобілем Renault Logan НОМЕР_1 06.07.2024 року о 15 годині 19 хвилин в м.Умань на перехресті вул.Н.Сотні та вул.Незалежності повертаючи праворуч на вул.Н.Сотні, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України порушення проїзду на заборонений сигнал-поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки він рухався транспортним засобом Renault Logan НОМЕР_1 06.07.2024 року близько 15 години 40 хвилин по вул.Незалежності у м.Умань. На перехресті здійснив поворот праворуч. На перехресті було встановлено світлофор, який на момент здійснення ним повороту праворуч мав зелений сигнал.

Через інше перехрестя його наздогнав автомобіль патрульної поліції. Він виконав вимогу про зупинку транспортного засобу. Співробітник поліції повідомив, що він здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора. Він заперечував це та наголосив, що сигнал світлофора мав зелений колір. Але співробітник поліції не взяв його усні пояснення до уваги.

Поліцейський зазначив, що має відеозапис, який згодом йому продемонстрував. На вказаному відеозаписі, що був йому пред`явлений з невідомого носія, було зафіксовано як службове авто поліції знаходиться на зустріч його автомобілю. Сигнал світлофора, що був розташований назустріч службовому авто поліції мав червоний сигнал. На що він повідомив поліцейському, що сигнал світлофора, який був розташований на зустріч його авто показував зелений колір.

Також зазначив поліцейському, що включення сигналу світлофора може бути як синхронне, так і асинхронне. Але інспектором не було підтверджено яким саме було включення сигналу світлофора: синхронне чи асинхронне, що в свою чергу не доводить наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Окрім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він бажав скористатися послугами захисника, однак поліцейським було відмовлено в задоволенні його клопотання. Вважає, що дана постанова є протиправною та такою, що винесена з порушення його прав як особи, що притягується до адміністративної відповідальності та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2550680 від 06.07.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Черкаській області на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн.60 коп.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області, направив на адресу суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечують, категорично не погоджуючись з вимогами позивача, посилаючись на їх необґрунтованість.

Зазначають, що з наявних матеріалів, а саме: постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2550680 від 06.07.2024, рапорту інспектора ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Дубика Р.В. та матеріалів відеозапису з реєстратора службового автомобілю та бодікамери поліцейського встановлено, що позивач, при зазначених в оскаржуваній постанові обставинах, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем Рено Логан НОМЕР_1 06.07.2024 о 15:19 хв в м. Умань на перехресті вул. Н.Сотні та вул. Незалежності повертаючи праворуч на вул. Н.Сотні, проїхав перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора. Таким чином, позивач не мав передбачених законом підстав для руху транспортного засобу, проїжджаючи регульоване перехрестя та порушив вимоги п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу позивачу оголошено, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та надано йому для огляду відеозапис, яким зафіксовано вищезазначене правопорушення.

Факт належного проведення розгляду адміністративної справи інспектором ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Дубик Р.В., згідно до розділів III-IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, також підтверджено наявним відеозаписом.

Так позивачу було оголошено, яка справа розглядається, що саме він притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та право на оскарження вказаної постанови у відповідності до положень ст. 289 КУпАП, при цьому забезпечивши останнього можливістю надати пояснення з цього приводу. Після того, як постанову складено на місці, поліцейський ознайомив з її змістом позивача, та вручив останньому копію постанови, про що свідчать підписи позивача. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діях позивача ознак і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача, що останньому не забезпечено право на правову допомогу зазначають, що в позовній заяві та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не вказано, які дії позивач вчиняв щодо залучення адвоката, поліцейський жодним чином не перешкоджав позивачу щодо залучення у адвоката під час розгляду справи, в свою чергу роз`яснено, що позивач має сам собі знайти адвоката.

Отже, інспектор поліції, розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, з дотриманням вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Враховуючи вище викладене вважають, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 06.07.2024 серії ЕНА № 2550680 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач, керуючи автомобілем Рено логан НОМЕР_1 06.07.2024 о 15:19 хв в м. Умань на перехресті вул. Н.Сотні та вул. Незалежності повертаючи праворуч на вул. Н.Сотні, проїхав перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора, а ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якому він не погоджується з відзивом відповідача, просить його не враховувати та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на наступне.

Вважає хибними висновки відповідача, що позивач під`їжджаючи до світлофору «повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою...». Дана теза говорить про невідповідність поведінки позивача зазначеним вимогам, при цьому аргументація на підтвердження зазначеного факту відсутня, висновку передують виписки з чинного законодавства, що самі по собі ніяким чином не підтверджують позицію відповідача.

Також зазначає, що поліцейським докази досліджено, а отже і оцінено не було, постанова винесена з порушення вимог статті 245 КУпАП, тобто Інспектор виніс оскаржувану постанову без своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, що є підставою для її скасування.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2550680 від 06.07.2024 не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Рапорт Інспектора ВРПГІ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Дубика Р.В. не може слугувати належним доказом, оскільки він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Щодо відеозапису з реєстратора службового автомобіля та бодікамери поліцейського. Наданими Інспектором поліції під час розгляду справи відеозаписом не підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки таким відеозаписом зафіксовано сигнал світлофора, який був розташований лише на одній стороні перехрестя, а саме безпосередньо перед службовим транспортним засобом працівників поліції. Тому вважає, що встановлення вини в діях позивача є передчасним, оскільки є відсутнім фіксування сигналу світлофора на який позивач закінчував проїзд перехрестям, так як включення сигналу світлофора може бути як синхронне, так і асинхронне. Інспектором не підтверджено яким саме було включення сигналу світлофора: синхронне чи асинхронне. Наголошуємо на тому, що під час руху позивачем транспортним засобом, сигнал світлофора був зелений.

Відповідно до п. 16.8 Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, вважає неправомірним винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2550680 від 06.07.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стверджує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Належні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР відсутні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала заперечення, зазначені у відзиві. Вважала, що відповідачем надано достатньо доказів вини позивачау вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Дії працівника поліції під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника відповідача, врахувавши процесуальнк позицію позивача та дослідивши письмові матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 286 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА №2550680 від 06.07.2024 ОСОБА_1 06.07.2024 року о 15 годині 19 хвилин в м.Умань, вул.Небесної Сотні,5А, керуючи автомобілем Renault Logan НОМЕР_2 в м.Умань на перехресті вул.Н.Сотні та вул.Незалежності, повертаючи праворуч на вул.Н.Сотні, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.є ПДР.

Даною постановою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена законодавством України.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, частинами 2 та 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення працівником патрульної поліції оскаржуваної постанови було порушення ОСОБА_1 п.8.7.3.є Правил дорожнього руху, а саме проїзд на червоний, забороняючий сигнал світлофора на транспортному засобі RENAULT LOGAN д.н.з НОМЕР_2 .

Згідно наданого представником відповідача відеозапису з реєстратора службового автомобіля та бодікамери поліцейськогозафіксованообставини події, що мала місце 06.07.2024 на перехресті вул.Н.Сотні та вул.Незалежності м.Умані, за участю автомобіля RENAULT LOGAN НОМЕР_2 , а також обставини розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення, що відбувся 06.07.2024 на місці зупинки автомобіля RENAULT LOGAN НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що не заперечується самим позивачем.

Згідно відеозапису встановлено, що водій автомобіля RENAULT LOGAN CА0853ВС здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме «червоний». Після зупинки транспортного засобу працівником поліції позивачу оголошено, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та надано йому для огляду відеозапис, яким зафіксовано вищезазначене правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на. підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23).

У відповідності до положень п.1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 8.7. ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Згідно п.п. 8.7.3. ПДР України сигнали світлофора, зокрема, мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками). Тож, відповідно до п.п. «є» п. 8.7.3 ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

За змістом п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Положеннями п. 2.3 «б» ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Fran the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій під`їжджаючи до світлофору повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при поєднанні червоного і жовтого сигналів заборонено рух транспортного засобі і лише при увімкненні зеленого сигналу світлофора можливий рух транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеозапису події вчинення адміністративного правопорушення водієм автомобіля RENAULT LOGAN НОМЕР_2 ОСОБА_1 , дає підстави стверджувати, що факт проїзду останнім перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора доведений поза розумним сумнівом.

Суд не погоджується з позицією позивача щодо його проїзду перехрестя на зелений сигнал світлофора та не підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки на відеозаписі зафіксовано сигнал світлофора, що розташований лише на одній стороні перехрестя, безпосередньо перед службовим транспортним засобом працівників поліції, а включення сигналу світлофора може бути як синхронне, так і асинхронне. На підтвердження такої обставини позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу асинхронного включення сигналу світлофора, встановленого на перехресті за місцем вчинення правопорушення, а отже таке твердження позивача суд вважає лише припущенням.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що постанова серії ЕНА №2550680 від 06.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесена працівником поліції безпідставно та з порушеннями закону, з огляду на наступне.

Так, посилання позивача про те, що працівник поліції не надав йому право скористатись послугами захисника не знайшло свого підтвердження, оскільки матеріалами справи, зокрема наявним відеозаписом підтверджено надання позивачу такої можливості.

Отже судом встановлено, що дії інспектора ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Дубик Р.В. відповідали приписам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 та нормам КУпАП.

Будь яких доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом за наявними в справі доказами, та вину позивача у вчиненому правопорушенні, позивачем до суду не додано.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, який широко використовується в практиці ЄСПЛ, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсно 06.07.2024 позивачем ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Renault Logan номерний знак НОМЕР_2 , було вчинено порушення ПДР України, а саме допущено проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний), що вказує на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за вчинення якого постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2550680 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вказана постанова складена з дотриманням норм діючого законодавства, а дії поліцейського здійснені в межах його службових обов`язків. Твердження позивача, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена без дотримання норм КУпАП, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та були спростовані доказами наданими представником відповідача.

За таких обставин суд, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови не встановлено, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог, залишивши рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2550680 від 06.07.2024, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 23.05.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський