Справа № 360/1280/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №360/1280/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складене у повному обсязі 16 грудня 2024 року у м. Дніпро, у справі № 360/1280/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 04.11.2024 просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 51 від 28.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014 період роботи на посадах державних службовців: з 10.10.1995 до 18.06.1996 - завідуючою канцелярією прокуратури Троїцького району Луганської області; з 19.06.1996 до 11.04.2000 - спеціалістом 2 категорії прокуратури Троїцького району Луганської області; з 12.04.2000 до 21.12.2001 - завідуючою підрозділом з обліку та доставки документів прокуратури Троїцького району Луганської області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП від 14.10.2014, призначити пенсію позивачу та направити електронну пенсійну справу позивача для здійснення виплати пенсії

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 51 від 28.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.11.2024 № 51 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.08.2024 № 51.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, половину періоду навчання з 01.09.1993 по 04.07.1995 у Луганському політехнічному коледжі за спеціальністю «Правознавство».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 , яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014 період роботи на посадах державних службовців: з 10.10.1995 до 18.06.1996 - завідуючою канцелярією прокуратури Троїцького району Луганської області; з 19.06.1996 до 11.04.2000 - спеціалістом 2 категорії прокуратури Троїцького району Луганської області; з 12.04.2000 до 21.12.2001 - завідуючою підрозділом з обліку та доставки документів прокуратури Троїцького району Луганської області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП від 14.10.2014, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, періоди роботи з 10.10.1995 по 21.12.2001 не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки не підтверджено, що позивач мала вищу юридичну освіту.

Період навчання з 01.09.1993 по 04.07.1995 зараховано до загального страхового стажу. Половину вказаного періоду не зараховано до стажу роботи за вислугу років, оскільки факт здобуття вищої юридичної освіти не підтверджено. Також не підтверджено факт навчання за денною формою.

Вважає, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 10.10.1995 по 21.12.2001 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно ст. 86 Закону №1697, оскільки в даний період ОСОБА_1 не являлася особою з вищою юридичною освітою.

Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

20.08.2024 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке рішенням від 28.08.2024 № 51 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до от. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

Відповідно до рішення зазначено, що вік заявника становить 48 років, стаж роботи заявника за вислугу років - 22 роки 2 місяці 3 дні, стаж роботи на посадах прокурорів/слідчих - 22 роки 2 місяці З дні, загальний страховий стаж - 31 рік 10 місяців 14 днів.

Згідно вказаного рішення відповідача від 28.08.2024 № 51, до стажу роботи за вислугу років ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи на посадах державної служби з 10.10.1995 по 21.12.2001 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 08.07.1991, оскільки в зазначені періоди не підтверджено, що заявниця мала вищу юридичну освіту. Також зазначено, що посади, яка заявниця займала в цей період, не належать до категорії посад прокурорів/слідчого складу. Оскільки, у заявниці, ОСОБА_1 , відсутній необхідний стаж роботи за вислугу років - 25 років, передбачений ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VП, відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 03.09.2024 ОСОБА_1 надіслано вищевказане рішення № 51 від 28.08.2024 ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії.

Позивач звернулась до суду не погоджуючись із прийнятим ГУ ПФУ в Харківській області рішенням від 28.08.2024 № 51 ГУ ГІФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії.

Водночас, разом з відзивом на позовну заяву відповідачем надано суду рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 29.11.2024 за № 51 (тобто ідентичний номеру рішення від 28.08.2024), яке прийнято відповідачем на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.08.2024 №51 і яким, як зауважує відповідач, Головним управлінням виправлено помилку в розрахунку стажу за вислугу років та стажу роботи на посадах прокурорів/слідчих, де замість неправильного стажу «22 роки 02 місяці 03 дні» зазначено вірний стаж за вислугу років «21 рік 05 місяців 18 днів». Стаж роботи на посадах прокурорів/слідчих склав 21 рік 05 місяців 18 днів.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закону України від 14.10.2014 «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі Закон № 1697 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1697 прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; прокурор Офісу Генерального прокурора; прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор - стажист окружної прокуратури).

Відповідно до частини першої статті 86 Закону України № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Частиною шостою статті 86 Закону №1697 передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Вказаний перелік періодів роботи є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 25 Закону УPCP «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 (в редакції на час навчання позивача) визначено, що в Українській РСР встановлюється єдина структура системи освіти, що включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; професійну освіту; вищу освіту; післядипломну підготовку (стажування, клінічна ординатура тощо); аспірантуру; докторантуру; підвищення кваліфікації, перепідготовку кадрів; позашкільне навчання і виховання; самоосвіту.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 1060 в Українській РСР вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Статтею 5 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 (далі Закон № 1556) передбачено, що підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.

Частинами другою, третьою статті 5 Закону № 1556 визначено, що здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва (частина друга статты 5 Закону № 1556).

Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому никлі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвічної освіти заклад вищої освіти мас право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.

Відповідно до статті 28 Закону № 1556 в Україні діють заклади вищої освіти таких типів: університет, академія, інститут, коледж.

Коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність (пункт 3 частини першої статті 28 Закону № 1556).

Згідно статті 9 Закону України «Про вищу освіту» № 2984-ІІІ в редакції від 17.01.2002 встановлюються такі види документів, які засвідчують здобуття особою вищої освіти та кваліфікації за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями: диплом молодшого спеціаліста, диплом бакалавра; диплом спеціаліста; диплом магістра.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону № 1556 диплом молодшого бакалавра є одним із документів про вищу освіту.

З оскаржуваного рішення пенсійного органу вбачається, що стаж роботи ОСОБА_1 за вислугу років становить 22 роки 2 місяці 3 дні, у тому числі стаж роботи особи на посадах прокурорів/слідчих - 22 роки 2 місяці 3 дні.

Відповідачем до стажу роботи за вислугу років ОСОБА_1 не зараховано періоди її роботи на посадах державної служби з 10.05.1995 по 21.12.2001 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1991, оскільки в зазначені періоди не підтверджено, що заявниця мала вищу юридичну освіту, крім того посади, які заявниця займала в цей період, не належать до категорії посад прокурорів/слідчого складу.

Разом з тим, 29.11.2024 ГУ ПФУ в Харківській області було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за № 51 (тобто ідентичний номеру рішення від 28.08.2024), яке прийнято відповідачем на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.08.2024 №51 і яким, як зауважує відповідач, Головним управлінням виправлено помилку в розрахунку стажу за вислугу років та стажу роботи на посадах прокурорів/слідчих, де замість неправильного стажу «22 роки 02 місяці 03 дні» зазначено вірний стаж за вислугу років «21 рік 05 місяців 18 днів». Стаж роботи на посадах прокурорів/слідчих склав 21 рік 05 місяців 18 днів.

З тексту рішення від 29.11.2024 вбачається, що окрім виправлення розрахунку стажу позивача в бік зменшення, тобто з 22 років 02 місяців 03 днів на 21 рік 05 місяців 18 днів, воно також містить додаткову підставу його обґрунтування, що не містило первісне рішення від 28.08.2024.

Зокрема, відповідачем у рішенні від 29.11.2024 зазначено, що період навчання з 01.09.1993 по 04.07.1995 зараховано до загального страхового стажу. Половину вказаного періоду не зараховано до стажу роботи за вислугу років, оскільки згідно відомостей трудової книжки та рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2023 по справі №185/7970/23 неможливо встановити факт навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання. Також, вказаним рішенням до стажу роботи за вислугу років не зараховано періоди роботи на посадах державної служби з 10.10.1995 по 21.12.2001 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1991, оскільки в зазначені періоди не підтверджено, що заявниця мала вищу юридичну освіту.

Отже, відповідачем вказаним рішенням не тільки виправлено допущену помилку у зазначенні стажу позивача, як зазначено у відзиві на позовну заяву, а й викладено нову (додаткову) підставу в обґрунтування відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

При цьому, доказів надіслання або вручення позивачу рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 29.11.2024 № 51, відповідачем суду не надано. Тобто, про існування вказаного рішення позивачу стало відомо лише після отримання відзиву відповідача.

Таким чином відповідачем, з урахуванням рішення від 29.11.2024, не зараховано до вислуги років позивачки половину строку навчання в Луганському політехнічному коледжі з 01.09.1993 по 04.07.1995 у зв`язку із неможливістю встановити факт навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання, а також період роботи на посадах державної служби з 10.10.1995 по 21.12.2001, оскільки в зазначені періоди не підтверджено наявність вищої юридичної освіти ОСОБА_1 .

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 08.07.1991 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 01.09.1993 по 04.07.1995 навчалась у Луганському політехнічному коледжі за спеціальністю «Правознавство», у зв`язку з чим отримала диплом молодшого спеціаліста № НОМЕР_4 від 04.07.1995 за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація «юрист».

Внаслідок втрати позивачем диплому молодшого спеціаліста, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/7970/23 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт навчання ОСОБА_1 у Луганському політехнічному коледжі, за спеціальністю «Правознавство», відповідно до диплому серії НОМЕР_5 .

Суд звертає увагу, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 надано відповідачу, серед іншого дублікат диплому молодшого спеціаліста НОМЕР_6 за спеціальністю «Правознавство» з додатком, копія якого також міститься в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 4.1 додатку до вказаного дублікату диплому, виданого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що форма здобуття освіти є очна (денна). Згідно пункту 6.1.2 - строк навчання у Луганському політехнічному коледжі складає 1 рік 10 місяців - з 01.09.1993 по 04.07.1995. Крім того, відповідно до п. 8.1 додатку до диплому зазначено, що коледж це заклад вищої освіти, що здійснює підготовку фахівців з вищої освітою за ступенем вищої освіти бакалавра або молодшого бакалавра.

За наведених обставин суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача, викладених у рішенні від 29.11.2024 щодо неможливості встановити факт навчання ОСОБА_1 у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання з 01.09.1993 по 04.07.1995.

На підставі наведених вище норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, рівень освіти, здобутий ОСОБА_1 у 1995 році, відноситься до І (першого) рівня вищої освіти з освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу XV Прикінцеві та Перехідні положення Закону №1556 передбачено, що після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

Таким чином, рівень освіти, здобутий позивачкою у 1995 році, відноситься до молодшого спеціаліста за кваліфікацією юрист, що прирівнюється до освітньо-професійного ступеня молодшого бакалавра, який в свою чергу відповідно до статті 5 Закону №1556 є освітнім ступенем, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1991 на ім`я позивача вбачається, що ОСОБА_1 з: 10.10.1995 до 18.06.1996 працювала на посаді завідувача канцелярією прокуратури Троїцького району; з 19.06.1996 до 11.04.2000 - спеціалістом 2 категорії прокуратури Троїцького району Луганської області; з 12.04.2000 до 21.12.2001 - завідуючою підрозділом з обліку та доставки документів прокуратури Троїцького району Луганської області.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою Луганської обласної прокуратури за № 07/55вих-24 від 13.08.2024.

Отже, отримавши 04.07.1995 диплом НОМЕР_4 молодшого спеціаліста, позивачка здобула кваліфікацію юриста, яка відповідає першому рівню вищої освіти. При цьому, з 10.10.1995 до 21.12.2001 ОСОБА_1 працювала на посадах державних службовців з отриманою початковою вищою юридичною освітою.

Відтак, з урахуванням норм частини шостої статті 86 Закону № 1697 до вислуги років позивачки, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, підлягає зарахуванню робота ОСОБА_1 на посадах державних службовців з 10.10.1995 до 21.12.2001, які позивач обіймала з вищою юридичною освітою.

Також половина періоду навчання позивачки з 01.09.1993 по 04.07.1995 в Луганському політехнічному коледжі за спеціальністю «Правознавство» із здобуттям кваліфікації «юрист», що відповідає першому рівню вищої освіти, повинна бути врахована до вислуги років, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону № 1697.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та із застосуванням положень статті 245 КАС України самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, шляхом:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 51 від 28.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014;

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.11.2024 № 51 про відмову у призначенні пенсії на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.08.2024 № 51;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року, половину періоду навчання з 01.09.1993 по 04.07.1995 у Луганському політехнічному коледжі за спеціальністю «Правознавство»;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 , яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ від 14.10.2014 період роботи на посадах державних службовців: з 10.10.1995 до 18.06.1996 - завідуючою канцелярією прокуратури Троїцького району Луганської області; з 19.06.1996 до 11.04.2000 - спеціалістом 2 категорії прокуратури Троїцького району Луганської області; з 12.04.2000 до 21.12.2001 - завідуючою підрозділом з обліку та доставки документів прокуратури Троїцького району Луганської області, з урахуванням правових висновків суду;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області потворно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УП від 14.10.2014 з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 271, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 360/1280/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв