Справа № 606/675/25
Суддя: Ромазан Л. С.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/675/25
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі судового засідання Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колцуняк Ю.В., звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА № 4591972 від 27 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 510 грн., тобто за те, що 27 квітня 2025 року о 00 год. 28 хв. в смт. Микулинці по вул. Грушевського Тернопільського району Тернопільської області він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Amarok» з державними номерними знаками (далі д.н.з.) НОМЕР_1 , не користувався обладнаним на автомобілі засобом пасивної безпеки ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 в Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що поліцейський не проінформував Яріша І.О. про конкретну причину зупинки, а тому його вимога щодо пред`явлення посвідчення водія та інших документів не мала правових підстав, оскільки ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення і доказів факту порушення ОСОБА_1 поліцейським не було надано. Також поліцейський не дав можливості ОСОБА_1 скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема скористатись правовою допомогою, а також проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП. Крім того, захисник зазначив, що поліцейський, не роз`яснивши ОСОБА_1 конкретну суть вчиненого ним правопорушення, почав складати протокол про адміністративне правопорушення за інше адміністративне правопорушення і лише через годину ним було винесено оскаржувану постанову. Також адвокат Колцуняк Ю.В. у позові зазначив, що з портативного відеореєстратора поліцейського не вбачається, що ОСОБА_1 не був пристебнутим під час руху транспортного засобу, а відстебнув ремінь безпеки після зупинки автомобіля для підготовки та надання документів поліцейському і це підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом. На підставі викладеного, представник позивача просить суд постанову серії ЕНА № 4591972 від 27.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 08 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його предствник адвокат Колцуняк Ю.В. не з`явились, представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області Галина Поважна в судове засідання не з`явилася, однак 19 травня 2025 року надіслала відзив на позов, у якому просила розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позову.

Так, у своєму відзиві представник відповідача вказала, що 27 квітня 2025 року о 00 год. 29 хв. поліцейськими в смт. Микулинці по вул. Грушевського Тернопільського району Тернопільської області було виявлено транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого здійснював керування, будучи не пристебнутим ременем безпеки, що відповідно до п.1 ст.33 Закону України «Про Національну поліцію» стало підставою для зупинки поліцейським вказаного автомобіля за порушення водієм пункту 2.3 в ПДР України. Надалі працівником поліції стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА № 4591972 від 27.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Також представник відповідача зазначила, що відеозаписом під назвою «export-2funv» з 00 год. 00 хв. 00 с. по 00 год. 00 хв. 50 с. зафіксовано момент порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3 в ПДР, а з 00 год. 00 хв. 00 с. по 00 год. 02 хв. 40 с. зафіксовано момент, на якому поліцейський підходить до транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 , який паркується, і водій ОСОБА_1 не здійснює будь-яких дій, пов`язаних із відстібанням ременя безпеки. Представник позивача зазначила, що твердження адвоката Колцуняка В.Ю. про те, що ОСОБА_1 відстебнув ремінь безпеки для пошуку документів спростовується, оскільки водій пред`явив посвідчення водія в електронному вигляді через застосунок «Дія» на мобільному пристрої, а пошук інших документів ОСОБА_1 здійснював згодом. У відзиві вказано, що долученим до матеріалів справи відеозаписом з 00 год. 00 хв. 00 с. по 00 год. 00 хв. 50 с. вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, яким він керував, а про ознайомлення ОСОБА_1 з його правами свідчить поставлений особисто ним підпис в п.8 оскаржуваної постанови. Представник відповідача зауважила, що водій ОСОБА_1 27.04.2025 керував транспортним засобом о 00 год. 28 хв., тобто під час запровадженої наказом Тернопільської обласної військової адміністрації комендантської години у зв"язку із воєнним станом в Україні.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4591972 від 27 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27 квітня 2025 року о 00 год. 28 хв. в смт. Микулинці по вул. Грушевського Тернопільського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 , не користувався обладнаним на автомобілі засобом пасивної безпеки ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 в ПДР.

Так, оглядом відеоматеріалів відображено у темну пору доби рух вказаного транспортного засобу та його зупинку, а також поліцейського, який направляється до нього. Згодом відображено водія ОСОБА_1 , який перебуває в салоні автомобіля, будучи не пристебнутим ременем безпеки, однак відеофіксація портативним відеореєстратором поліцейського відображає водія вже в зупиненому транспортному засобі, тобто нерухомому.

Згідно з п.2.3 в ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Суд бере до уваги ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, якою визначено, що водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим.

Відеоматеріалами, долученими до матеріалів справи, не зафіксовано водія ОСОБА_1 , який 27.04.2025 о 00 год. 28 хв. в смт. Микулинці по вул. Грушевського Тернопільського району Тернопільської області під час руху на автомобілі був не пристебнутим ременем безпеки.

Доводи відповідача, вказані у відзиві, що порушення вимог пункту 2.3 в ПДР водієм ОСОБА_1 підтверджуються відеозаписом у файлі export-2funv з 00 год. 00 хв. 00 с. по 00 год. 00 хв. 50 с. суд відкидає, оскільки зазначене не підтверджується відеозаписом. Ретельним оглядом відеозапису у файлі export-2funv суд установив слідуюче: повну зупинку транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Amarok» з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано на 00 год. 00 хв. 22 с., момент відображення водія ОСОБА_1 в салоні після зупинки автомобіля зафіксовано на 00 год. 00 хв. 29 с., таким чином суд вважає, що протягом часу 7 секунд водій міг виконати відстібання ременя безпеки.

З позовної заяви вбачається, що позивач порушень Правил дорожнього руху не допускав, при цьому вважає, що зупинка його транспортного засобу була незаконною.

Згідно з ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» » від 02.07.2015 № 580-VIII (далі ЗУ «Про Національну поліцію») поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до підпункту 4 пункту 16 постанови КМУ «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» від 8 липня 2020 року № 573 патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування в установленому законодавством порядку надано право: тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє в даний час.

Відповідно до п.5 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» комендантська година передбачає заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Таким чином, судом встановлено, що зупинка поліцейським транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 під час комендантської години була законною. Також суд погоджується із твердженнями відповідача, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу, оскільки з відеозапису export-2funv, на який посилається відповідач, з 00 год. 00 хв. 00 с. по 00 год. 00 хв. 50 с. поліцейський вказує водію, що він порушує комендантську годину.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно з якими зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частинами 1,2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не довів вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки докази у справі, зокрема, відеоматеріали не відображають водія ОСОБА_1 , який під час руху автомобілем не пристебнутий ременем безпеки.

У зв`язку із наведеним суд вважає недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, тобто відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки зазначені дії позивача не містять складу такого правопорушення.

Вказане не було спростоване відповідачем.

Згідно із позицією, що міститься у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а: у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зі змісту статті 6 Європейської конвенції з прав людини вбачається, що кожний обвинувачений у скоєнні злочину має як мінімум право мати достатньо часу та можливості для підготовки свого захисту, а також захищати себе сам особисто або через обраного ним самим захисника. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема в справі Deweer v. Belgium (рішення Суду від 27.02.1980 року), зазначав, що немає ніяких підстав для вузької інтерпретації ст. 6 Конвенції. Так, зазначена стаття застосовується не тільки до кримінального судового провадження, але і по відношенню до дисциплінарних та адміністративних процедур (принцип автономності).

Європейський суд з прав людини у п.21 свого рішення у справі "Надточий проти України від 15 травня 2008 року" зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

Особливості провадження у зазначеній категорії справ визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 цієї правової норми за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі.

У відзиві на позов представником відповідача було заявлено клопотання про допит у якості свідка поліцейського відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 , однак суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №489/4827/16-а від 15.04.2020.

Аналізуючи докази у справі, суд прийшов до висновку про те, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, позивач у справі був неправомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, відповідач не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови серії ЕНА № 4591972 від 27 квітня 2025 року із закриттям провадження у справі за ч.5 ст.121 КУпАП.

Керуючись ст. 245, 247, 251,252,256, 280 КУпАП, п.1 ч.1 ст.20, ст. 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4591972 від 27 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11, .

Суддя Л.С.Ромазан