Справа № 280/58/25
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 травня 2025 року Справа № 280/58/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

до - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач 1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі по тексту відповідач 2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач 3), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991, періоду навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991, період навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 починаючи з 04.09.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати за сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком з вересня 2024 року. З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.09.2024, за даними електронної пенсійної справи, до страхового стажу позивача не були зараховані наступні періоди: з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991 та період навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986. Позивач вважає такі дії незаконними та необґрунтованими, вчиненими усупереч положенням чинного законодавства, а тому її права підлягають захисту в судовому порядку.

Ухвалою суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

Відповідач у поданому до суду 16.01.2025 відзиві позовні вимоги не визнав. Зазначає те, що оскільки трудова книжка позивача не відповідає зазначеним вимогам порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкціями №№ 162, 58 під час призначення пенсії до страхового стажу не зараховано: - період роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981 не зараховано до розрахунку оскільки у сканкопії 2-3 сторінок трудової книжки відсутня інформація про рік звільнення (обрізана сторінка); - період навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986 не зараховано оскільки у записі № 3 відсутня інформація про денне навчання в інституті, номер та дата видачі диплому. - період роботи з 07.08.1986 по 11.09.1989 не зараховано до розрахунку оскільки у сканкопії 6-7 сторінок трудової книжки відсутня інформація про рік звільнення (обрізана сторінка); - періоди роботи з 02.10.1989 по 11.03.1991 не зараховано до розрахунку оскільки записи у трудовій книжці не містять всієї необхідної інформації про дати прийому, звільнення, та ін. Чинним законодавством передбачено можливість підтвердження спірних періодів роботи у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці, проте, жодних допустимих доказів, передбачених Порядком № 637, позивачем надано не було. Враховуючи наведене, підстави для врахування зазначених періодів згідно з трудовою книжкою були відсутні. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у позові.

30.01.2025 від відповідача 2 до суду надійшов відзив, у якому зазначено наступне. Коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Звертає увагу суду, що Верховний Суд, у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, зазначає, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, при умові зарахування стажу роботи згідно інших документів, якими підтверджено записи трудової книжки, відтак посилання позивачки на зазначені рішення Верховного Суду є безпідставним. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 по справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів зазначених в трудовій книжці, яка не оформлена в установленому порядку. Відповідач 2 заперечував проти позову.

30.01.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін в режимі відеоконференції.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Позивач з вересня 2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком.

04.09.2024 позивач подала заяву про призначення пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України, долучивши скановану копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.09.2024, заява позивача опрацьовувалася спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Хмельницькій та Дніпропетровській областях.

Також, як зазначено у вказаному листі від 26.09.2024, за даними електронної пенсійної справи, до страхового стажу позивача не були зараховані наступні періоди:

період роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981 не зараховано через відсутність інформації про рік звільнення у сканованій копії 2-3 сторінок трудової книжки (обрізана сторінка);

період навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986 не зараховано, оскільки запис № 3 не містить інформації про денну форму навчання в інституті, номер та дату видачі диплому;

період роботи з 07.08.1986 по 11.09.1989 не зараховано через відсутність інформації про рік звільнення у сканованій копії 6-7 сторінок трудової книжки (обрізана сторінка);

періоди роботи з 02.10.1989 по 11.03.1991 не зараховано до розрахунку, оскільки записи у трудовій книжці не містять всієї необхідної інформації про дати прийому та звільнення.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та необґрунтованими, вчиненими всупереч положенням чинного законодавства, і тому її права підлягають захисту в судовому порядку, у зв`язку з чим подано цей позов до суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі Закон № 1058-IV ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)/.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктами «в» та «д» частини третьої вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також: в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок № 637).

Так, пунктом 1 вказаного Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як встановлено судом, позивачка в період з 01.09.1982 по 30.06.1986 навчалась у Тернопільському фінансово-економічному інституті, що підтверджується записами № 3-4 трудової книжки серії НОМЕР_1 та архівною довідкою від 21.01.2025 № 126-35/188.

Стосовно заявлених недоліків в записах трудової книжки, що стали підставою для відмови у зарахуванні страхового стажу позивачки, судом враховано викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 правову позицію, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991 відповідно до записів трудової книжки від 12.03.1974 має бути зарахований до страхового стажу, оскільки недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому трудову книжку позивача, слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Крім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть спростовувати наявність трудового стажу та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, із наведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 12.03.1974 по 08.10.1974 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Визначаючись із питанням, яким саме відповідачем було порушено права позивача, суд із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.09.2024 № 0800-0207-8/85338 встановив, що заява про призначення пенсії від 04.09.2024 опрацьовувалася за принципом єдиної черги завдань та єдиною чергою спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Хмельницькій та Дніпропетровській областях. За результатами розгляду заяви позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058. А саме, розгляд заяви позивача та ухвалення спірного рішення здійснювалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, в даній справі, відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору сплачену позивачем при зверненні до суду.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968 грн 96 що підтверджується квитанцією № 2928-5111-2961-4918 від 02.01.2025.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158 Б, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її страхового стажу періодів роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991 та періоду навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1981 по 16.11.1981, з 07.08.1986 по 11.09.1989, з 02.10.1989 по 11.03.1991 та періоду навчання у Тернопільському фінансово-економічному інституті з 01.09.1982 по 30.06.1986, у зв`язку з чим перерахувати розмір її пенсії з 04.09.2025.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 30 травня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький