Справа № 240/12915/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

29 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/12915/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шувалова Т.О., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_2 в період з 29.01.2020 року по 07.09.2024 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова провести перерахунок та доплатити ОСОБА_2 за період з 29.01.2020 року по 07.09.2024 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року, Законом України від 15.12.2020 року №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 року, Законом України від 02.12.2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022 року, Законом України від 03.11.2022 року №2710-IХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 року, законом України про Державний бюджет України на 2024 рік від 9 листопада 2023 року №3460-IX на 01.01.2024 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху.

На виконання вимог ухвали позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом, яка обґрунтована тим, що про виплачені суми грошового забезпечення та застосовані коефіцієнти позивач дізнався лише 05.05.2025 року з листа відповідача у відповідь на його заяву, тому саме з цього моменту йому стало відомо про порушення своїх прав.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Водночас, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами) карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19) було встановлено з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, з 01 липня 2023 року відновлено перебіг строку звернення до суду з вимогами про стягнення належної працівнику заробітної плати.

Ураховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом у справі №460/21394/23, суд дійшов висновку, що в цій справі до вимог про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період до 18 липня 2022 року застосуванню підлягає частина 2 статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених Законом України №2352-ІХ, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду, позовні вимоги щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 18 липня 2022 року включно, яка за своїм змістом є заробітною платою (грошовим забезпеченням), не обмежені будь-яким строком звернення до суду.

Починаючи з 19 липня 2022 року, - дня набрання чинності Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, яким частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у новій редакції, законодавчо був визначений тримісячний строк звернення до суду.

З 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Спір у цій справі виник у зв`язку із неправильним, на думку позивача, нарахуванням та виплатою грошового забезпечення позивачу за період з 29.01.2020 по 07.09.2024 під час проходження служби у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова.

У виниклих правовідносинах позивача виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення - 07.09.2024, що підтверджується витягом з наказу Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова від 07.09.2024 №267.

З позовною заявою щодо виплати належного грошового забезпечення позивач звернувся до суду 08.05.2025 (дата подання позову до Укрпошти), тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду з моменту виключення його зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Посилання позивача в клопотанні про поновлення строку звернення до суду з позовом про те, що про нараховані та виплачені суми він дізнався з листа відповідача від 05.05.2025, тому саме з цього моменту йому стало відомо про порушення своїх прав, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідь на звернення позивача, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Подібний за змістом правовий висновок неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема у постанові від 30 січня 2025 року у справі № 320/26833/23.

Посилання позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду з позовом на те, що при звільненні позивачу невідома інформація про складові грошового забезпечення, які були нараховані та виплачені позивачу при звільненні, суд також вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

У пункті 44 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 620/1201/23 суд зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 03 листопада 2022 року № 256 позивача з 03 листопада 2022 року виключено з списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік, строк звернення до суду з приводу вимоги про стягнення належного грошового утримання підлягає обчисленню з цієї дати, тобто у даній справі Верховний Суд виснував, що тримісячний строк на звернення до суду з вимогою про стягнення належного грошового забезпечення розпочинається із дати звільнення зі служби. Тобто, сам по собі факт виключення із списків особового складу військової частини є початком відліку строку на звернення до суду.

Початок перебігу тримісячного строку для подання позову з 19 липня 2022 року слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 таке ознайомлення відбувається шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, в якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Згідно з пунктом 11.1 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (додаток до наказу Міністерства оборони України 22 травня 2017 року № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22 квітня 2021 року № 104) грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, у таких випадках: - вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини; - зарахування військової частини, що не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, на фінансове забезпечення від однієї військової частини до іншої; - звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби); - відрядження військовослужбовців до органів виконавчої влади та інших цивільних установ із залишенням на військовій службі.

Тобто за правовим висновком Верховного Суду саме дата вручення позивачу грошового атестата є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Визначення моменту вручення грошового атестата, як початку перебігу строку у цій справі, відповідає вимогам частини 2 статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.

Таким чином, строк звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 07 вересня 2024 року обмежений трьома місяцями з дня, одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач не долучає грошовий атестат до матеріалів справи та не зазначає дату, коли він був з ним ознайомлений, відповідно до вимог чинного законодавства, що у свою чергу перешкоджає суду встановити дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом.

Згідно із частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Ураховуючи, що наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду підстави в частині позовних вимог не є поважними та з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, суд доходить висновку, що наявні підстави для продовження строку залишення позову без руху та надання позивачу додаткового строку для усунення визначених у цій ухвалі недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин пропуску процесуального строку та наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 у період з 19 липня 2022 року по 07 вересня 2024 року та відмовити у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку.

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025.

Запропонувати позивачу протягом 10 днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом із зазначенням підстав для поновлення строку та наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку у спірний період.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Шувалова