Справа № 373/502/25
Суддя: Хасанова В. В.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/502/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хасанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Шинкаренко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.02.2025 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову командира І взводу І роти І батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Бліщука С.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025, про накладення стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.02.2025 командиром І взводу І роти І батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Бліщуком С.В. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення вимог ч.2 ст.126 КУпАП, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії. Вважає постанову інспектора незаконною, такою, що винесена з порушенням вимог закону. Вказує, що під час перевірки документів після ДТП за участю керованого ним транспортного засобу DAF XF480FT, номерний знак НОМЕР_1 , з н/п НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , він пред`явив інспектору поліції посвідчення водія НОМЕР_4 . Однак, не знайшовши інформацію про посвідчення в електронній базі даних, інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 28.03.2025 після усунутих недоліків згідно з ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 10.04.2025 о 09:00.

10.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні № 383/66/21. Розгляд справи відкладено до 14.05.2025

14.05.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці. Розгляд справи відкладено до 15.05.2025 о 10:00.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, обґрунтовуючи доводами, наведеними у позовній заяві. Пояснив, що після ДТП, учасником якої він був, працівниками поліції під час перевірки документів, на підставі даних електронної бази йому повідомлено, що в нього немає водійської категорії СЕ та щодо нього було винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП. Через деякий час, прибувши до місця поживання, він звернувся до сервісного центру, де йому пояснили, що з невідомих причин, можливо у зв`язку з людським фактором, в програмі були відсутні дані щодо його посвідчення, та після оновлення інформації, дані відображались в електронній базі. Додав, що працює на посаді водія у в/ч і без відповідної категорії його б не допустили до керування воєнними транспортними засобми.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. 18.04.2025 від представника відповідача Лобач М.В. до суду надійшла заява про закриття провадження у справі в зв`язку із скасуванням оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025 та закриттям провадження у справі рішенням начальника управління патрульної поліції в тернопільській області ДПП Шевчуком Б.

Враховуючи наведену обставину, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 205 КАСУ дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника відповідача.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постановою серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025, винесеною командиром І взводу І роти І батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Бліщуком С.В.щодо позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення ним п.2.1.а ПДР, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 13.02.2025 о 14:50 на 92 км а/д М30 керував транспортним засобом DAF XF480FT, номерний знак НОМЕР_1 , та н/п KRONE SDR27, номерний знак НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що означена постанова є незаконною, оскільки всупереч викладених у ній обставин, він пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, серії НОМЕР_4 на право керування транспортними засобами категорії СЕ, до яких відносяться транспортні засоби DAF XF480FT, номерний знак НОМЕР_1 , та н/п НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Відсутність відомостей про видане йому посвідчення водія в електронній базі даних патрульної поліції не свідчить про те, що таке посвідчення йому не видавалось і не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

В силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що Постановою серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025, винесеною командиром І взводу І роти І батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Бліщуком С.В. щодо позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення ним п.2.1.а ПДР, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до посвідчення водія, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами категорії СЕ з 2012 року.

Згідно з оскаржуваною постановою, особу водія було встановлено на підставі посвідчення водія, серії НОМЕР_4 .

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів.

Згідно з копією технічного талону маса транспортного засобу DAF XF480FT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з н/п НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 7659 кг та12000 кг.

Транспортний засіб DAF XF480FT з н/п НОМЕР_2 потребує наявності у водія права керування ТЗ категорії СЕ.

Отже, ОСОБА_1 на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_4 має право керування транспортними засобами категорії СЕ, до якої відноситься автомобіль DAF XF480FT з н/п НОМЕР_2 . Посвідчення водія було пред`явлено ним працівнику поліції до винесення оскаржуваної постанови.

Даних, які б спростовували наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, зокрема, категорії СЕ, а також його твердження про те, що посвідчення водія пред`являлось ним на вимогу поліцейського, у справі не міститься та відповідачем дані факти у заяві до суду не спростовувались.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, при винесенні оскаржуваного рішення, відповідачем не зібрано доказів, які б переконали суд у тому, що дійсно мала місце подія і склад правопорушення, за обставин, викладених у постанові.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність і законність постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому її слід скасувати.

Щодо посилань представника відповідача Лобач М.В. на те, що оскаржувану позивачем постанову серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025 скасовано рішенням начальника УПП в Тернопільській області Шевчука Б., а відтак відсутній предмет спору, що тягне закриття провадження у справі, слід відзначити наступне.

Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення врегульовано главою 24 КУпАП.

Так, згідно з ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 287 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Отже, законом визначено коло осіб, які мають право на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також альтернативний порядок оскарження постанови: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Іншого порядку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення законом не передбачено.

З рішення начальника УПП в Тернопільській області Шевчука Б. від 17.04.2025 вбачається, що постанову командира І взводу І роти І батальйону Управління патрульної поліції Тернопільської області Бліщука С.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025, скасовано, на підставі доповідної записки старшого юрисконсульта СПЗ УПП в Тернопільській області ДПП Лобач М.В. у зв`язку із надходженням ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 про відкриття провадження у даній справі.

В судовому засіданні позивач повідомив, що до вищестоящого органу із скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не звертався, оскаржив постанову шляхом подання позовної заяви до суду.

Отже, позивач як особа, щодо якої винесено постанову серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025 реалізував своє право на оскарження у спосіб, передбачений нормами КУпАП шляхом звернення до суду з адміністративним позовом, натоміть до вищестоящого органу із скаргою на винесену щодо нього постанову не звертався.

Згідно з ч.ч. 1-3 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Досліджені судом докази та встановлені на підставі цього обставини дають підстави для висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено 605 грн. 60 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області.

Керуючись ст. ст. 243 -246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4069169 від 13.02.2025, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Суддя В.В.Хасанова