Справа № 620/13354/24
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 травня 2025 року

м. Київ

справа № 620/13354/24

адміністративне провадження № К/990/19650/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №620/13354/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки у загальній кількості 58 календарних днів;

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за роботу у вихідні дні за 2022, 2023, 2024 роки у загальній кількості 60 календарних днів;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті місті Краматорську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки в загальній кількості 58 календарних днів, виходячи з середнього грошового забезпечення за останній рік роботи;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті місті Краматорську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за роботу у вихідні дні за 2022, 2023, 2024 роки у загальній кількості 60 календарних днів, виходячи з середнього грошового забезпечення за останній рік роботи.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021-2024 роки у загальній кількості 58 календарних днів;

- зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2021-2024 роки в загальній кількості 58 календарних днів, виходячи з середнього грошового забезпечення за останній рік роботи;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла касаційна скарга Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №620/13354/24.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник указує на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що Верховним Судом не сформульовано висновку щодо приписів статті 83 Кодексу законів про працю України та статті 24 Закону України «Про відпустки», з огляду на те, що нормами спеціального законодавства (пункт 95 Положення № 743) передбачено для осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань виплату компенсації виключно за відпустку, яка не використана в році звільнення.

Однак Суд неодноразово надавав висновок вказаним положенням нормативно-правових актів, Зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2024 року у справі № 380/16768/22, від 14 листопада 2024 року у справі № 420/3971/23, від 29 листопада 2024 року у справі № 560/19513/23.

Так у постанові Верховного Суду 14 листопада 2024 року у справі № 420/3971/23 за касаційною скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, зазначено, що з огляду на те, що спеціальне законодавство, яке регулює умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ДБР, не містить чіткої регламентації питання невикористаних днів відпустки за попередні роки, Верховний Суд підтримує застосування до спірних правовідносин норм загального трудового законодавства, зокрема Кодексу законів про працю України та Закону №504/96-ВР.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник, серед іншого, обґрунтовує касаційну скаргу тим, що розгляд цієї справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для скаржника, що за змістом відповідає підпунктам «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак ці посилання на випадки передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, наводяться для справ незначної складності та інших справ розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас ця справа розглянута за правилами загального позовного провадження, оскільки суд першої інстанції з урахуванням категорії та складності справи, обсягу та характеру доказів у ній вирішив розглядати її в порядку загального позовного провадження та не визначив як справу незначної складності.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №620/13354/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська