Справа № 320/30984/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року справа №320/30984/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (далі позивач та/або ТОВ «Інвіктас», товариство) із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач та/або ГУ ДПС у м. Києві, контролюючий орган), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 15.03.2024 №200030414.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем положень пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України та наголошує, що ГУ ДПС у м. Києві здійснило зарахування коштів товариства в системі електронного адміністрування та фактично провело зарахування інших платежів у рахунок податкового боргу з порушенням черговості його виникнення, що в подальшому призвело до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.08.2024 у Київському окружному адміністративному суді зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача наполягає на правомірності прийнятого ним рішення та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог

(т. 1, а/с 131-171). Представник ГУ ДПС у Києві наполягає на тому, що товариством порушено строки сплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань, що і стало підставою для застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Згідно із частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» зареєстровано як юридична особа за адресою: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, б. 33, .

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 в порядку пункту 76.3 статті 76 та статті 102 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету товариством з обмеженою відповідальністю «Інвіктас», за результатами якої складено акт від 15.02.2024 № 12557/Ж5/26-15-04-14-03 (далі акт перевірки) (т. 1, а/с 18-21).

В акті перевірки зафіксовано порушення товариством граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених пунктом 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203, підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена статтею 124 Податкового кодексу України (далі висновки акта перевірки).

На підставі висновків акт перевірки, за порушення пункту 50.1 статті 50, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203, підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, керуючись статтею 124 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 15.03.2024 № 200030414, яким до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» застосовано штраф у розмірі 10%, що становить 737 586,68 грн (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а/с 22-23).

Не погоджуючись із спірним рішенням позивачем подано скаргу, за результатами розгляду якої рішенням ДПС України від 24.05.2024 № 15496/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 15.03.2024 № 200030414 залишено без змін, а скаргу товариства без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» категорично не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно із підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

При цьому, окресленим підпунктом визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Між тим, положеннями статті 76 ПК України регламентовано, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Суд звертає увагу, що у постанові від 21 січня 2021 року у справі №813/2519/17 Верховний Суд зазначав, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Верховний Суд дійшов висновку про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється. Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

У постанові від 19 квітня 2022 року у справі № 816/687/16 Верховний Суд підтримав усталену позицію про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування арифметичні та/або методологічні помилки, інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання, або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок. Виявлене за результатами камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) заниження платником податку суми податкового зобов`язання внаслідок застосування ставки податку іншої, ніж встановлено нормою ПК, є достатньою підставою для визначення контролюючим органом відповідно до пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК суми грошових зобов`язань.

В межах спірних правовідносин позивач не обґрунтовує позовні вимоги порушенням порядку призначення камеральної перевірки, проте стверджує, що камеральною перевіркою було охоплено період з січня 2022 року по жовтень 2023 рок, чим порушеного вимоги пункту 76.3 статті 76 ПК України.

Суд нагадує, що відповідно до пункту 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Зміст окресленої норми дає суду підстави дійти до висновку, що законодавцем розмежовуються випадки проведення камеральної перевірки податкової декларації (30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання) та інші випадки, до яких можна віднести проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка проводиться з урахуванням строку давності, визначеного статей 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня (з дня сплати).

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що платником податків самостійно задекларовано суми податкових зобов`язань, а податковим органом не проводилась перевірка подачі декларації і правильність задекларованих показників, а відтак, граничний строк подання податкової декларації не має жодного значення у цьому спорі. Натомість застосуванню підлягає лише строк давності 1095 днів, на який є покликання у приписах пункту 76.3 статті 76 ПК України.

Аналогічний правовий підхід застосовано і в постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі № 821/850/18.

Отже, беручи до уваги окреслене, суд відхиляє доводи товариства в цій частині та переходить до надання оцінки наявності/відсутності порушення ним норм ПК України, які зафіксовані в акті перевірки.

Судом встановлено, що предметом камеральної перевірки були наступні податкові декларації з податку на додану вартість (таблиця 1 акта перевірки):

1) Податкова декларація з ПДВ № за січень 2022 (податкове зобов`язання 566658 грн), подана 21.01.2022 (т. 1, а.с. а.с. 33-34);

2) Податкова декларація з ПДВ № за березень 2022 (податкове зобов`язання 41668 грн), подана 27.09.2022 (т. 1, а.с. 36-37);

3) Податкова декларація з ПДВ № за квітень 2022 (податкове зобов`язання 315443 грн), подана 07.11.2022 (т. 1, а.с. 39-40);

4) Податкова декларація з ПДВ № за серпень 2022 (податкове зобов`язання 714245 грн), подана 16.11.2022 (т. 1, а.с. 48-49);

5) Податкова декларація з ПДВ № за вересень 2022 (податкове зобов`язання 452329 грн), подана 18.11.2022 (т. 1, а.с. 51-52);

6) Податкова декларація з ПДВ за жовтень 2022 (податкове зобов`язання 238629 грн), подана 21.11.2022 квитанція № (т. 1, а.с. 54-55);

7) Податкова декларація з ПДВ № за травень 2022 (податкове зобов`язання 362331 грн), подана 28.11.2022 (т. 1, а.с. 42-43);

8) Податкова декларація з ПДВ № за липень 2022 (податкове зобов`язання 390806 грн), подана 29.11.2022 (т. 1, а.с. 45-46);

9) Податкова декларація з ПДВ № за листопад 2022 (податкове зобов`язання 485413 грн), подана 20.12.2022 (т. 1, а.с. 57-58);

10) Податкова декларація з ПДВ № за грудень 2022 (податкове зобов`язання 259461 грн), подана 20.01.2023 (т. 1, а.с. 60-61);

11) Податкова декларація з ПДВ № за січень 2023 (податкове зобов`язання 557666 грн), подана 20.02.2023 (т. 1, а.с. 63-64);

12) Податкова декларація з ПДВ № за березень 2023 (податкове зобов`язання 369611 грн), подана 20.04.2023 (т. 1, а.с. 66-67);

13) Податкова декларація з ПДВ № за квітень 2023 (податкове зобов`язання 552883 грн), подана 19.05.2023 (т. 1, а.с. 69-71);

14) Податкова декларація з ПДВ № за травень 2023 (податкове зобов`язання 409665 грн), подана 19.06.2023 (т. 1, а.с. 73-75);

15) Податкова декларація з ПДВ № за червень 2023 (податкове зобов`язання 768369 грн.), подана 18.07.2023 (т. 1, а.с. 77-79);

16) Податкова декларація з ПДВ № за липень 2023 (податкове зобов`язання 152960 грн), подана 11.09.2023 (т. 1, а.с. 81-83);

17) Податкова декларація з ПДВ № за серпень 2023 (податкове зобов`язання 320933 грн.), подана 19.09.2023 (т. 1, а.с. 85-87);

18) Податкова декларація з ПДВ за вересень 2023 № (податкове зобов`язання 390451 грн), подана 19.10.2023 (т. 1, а.с. 89-91) (тут і надалі податкові декларації).

Відповідач стверджує, що позивачем порушено строки сплати самостійно узгоджених грошових зобов`язань, у той час коли, товариство наполягає на зворотному.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 ПК України).

Положеннями абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим пунктом 203.1 статті 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).

Згідно з пунктом 36.6 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Положеннями пункту 124.1 статті 124 ПК України регламентовано, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що у товариства станом на 31.01.2022 обліковувалась переплата у сумі 582 569, 55 грн (т. 1, а/с 140).

Станом на 28.02.2022 переплата становила 276 157, 55 грн (т. 1, зворотній бік аркуша справи 140).

Внаслідок подання позивачем 02.03.2022 податкової декларації № від 21.02.2022 на суму 5666658 сума переплати зменшена на 157 718,55 грн та становила 118 439 грн. та в подальшому зменшувалася та залишок не сплачених коштів становив 290 500, 45 грн (т. 1, а/с 140 (зворотні бік аркуша)) станом на 02.03.2022.

Між тим надалі судом прослідковується, що контролюючим органом 10.06.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 70690415 на суму 302503 грн та нараховано штрафні санкції у сумі 30250 грн (т. 1, а/с 141), що фактично зумовило відображення в ІПК збільшеного податкового боргу на суму 623 253, 45 грн.

В подальшому всі сплачені кошти позивачем на виконання грошових зобов`язань спрямовувалися на погашення податкового боргу не в порядку черговості його виникнення.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже встановлена пунктом 87.9 статті 87 ПК України заборона платникам податків спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання до повного погашення податкового боргу (крім випадків, визначених цим же пунктом) кореспондується з обов`язком контролюючого органу зараховувати такі кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі № 813/4825/17.

Матеріалами справи підтверджено, що товариством протягом 2022-2023 здійснило поповнення електронного рахунку ПДВ на загальну суму 8 691 654,07 грн, що не заперечувалось відповідачем.

Натомість, внаслідок зарахування контролюючим органом сплачених позивачем грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу із порушенням черговості виникли обставини порушення строків сплати товариством самостійно угоджених грошових зобов`язань.

Суд звертає увагу, що відповідач заперечуючи щодо задоволення адміністративного позову не спростував тверджень позивача у наведеній частині. Більше того навів нормативно-правове регулювання правовідносин стосовно порядку встановлення підстав неможливості виконання платником податків юридичними особами податкових обов`язків, що своє чергою не стосується фактичних обставин даної адміністративної справи.

Зважаючи на порушення порядку черговості зарахування податкового боргу, відсутності спростування відповідачем доводів та тверджень позивача у зазначеній частині, суд вважає, що обґрунтованість прийняття контролюючим органом спірного рішення не доведено останнім.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про не відповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Положеннями частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ТОВ «Інвіктас» сплачено судовий збір у розмірі 11 063,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.06.2024 (т. 1, а/с 14).

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то сума сплаченого судового збору у розмірі 11 063,80 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 15.03.2024 №200030414.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвіктас» (місцезнаходження: 04073, м.Київ, вул. Сирецька, б. 33, ) судовий збір у сумі 11 063 (одинадцять тисяч шістдесят три) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.