Справа № 587/2113/25
Суддя: Вортоломей І. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/2113/25
27 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
Ухвалою суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином.
Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, раніше на адресу суду надіслав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що, зважаючи на відсутність в облікових даних позивача визначеного ступеня придатності, 07 квітня 2025 року позивача було направлено на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та вручено картку обстеження та медичного огляду, від отримання якої та від проходження ВЛК останній категорично відмовився, що в подальшому стало підставою для складання протоколу та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КупАП. Проходити ВЛК - це обов`язок громадянина України. Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП. Отже, ТЦК та СП, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють направлення на огляд ВЛК військовозобов`язаних під час оголошення мобілізації. Усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, порушуючи законодавство про мобілізацію під час введеного в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, ОСОБА_1 , маючи достатньо часу для приведення облікових даних у відповідність, 07 квітня 2025 року категорично відмовився від проходження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби. Підстави для відстрочки у позивача станом на дату притягнення до адміністративної відповідальності були відсутні. Вважав постанову такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, раніше на адресу суду надіслав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до приміщення Сумського обласного мобілізаційного центру як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 та 210-1 КУпАП, де йому повідомлено про необхідність проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби. Пунктом 74 Порядку № 560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду. Позивачу 07 квітня 2025 року видано направлення № 1894 згідно з Додатком № 11 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та Картку обстеження та медичного огляду, запис про видачу направлення міститься в Книзі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 .Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії та власноруч написав заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову від проходження ВЛК. Позивачем не надано жодних доказів необхідності збору медичної документації та наявності у нього хвороб, травм, які б впливали на визначення ступеня придатності до військової служби.При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено суть вчиненого ним порушення (неявка по повістці), зміст ст. 63 КУ, права особи, визначені ст. 268 КУпАП, надано можливість надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, повідомлено про розгляд справи, призначений на 14 год. 00 хв. 17 квітня 2025 року, та вручено позивачу другий примірним протоколу, що підтверджується його особистим підписом. Щодо посилання позивача про перебування на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не в ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким він притягнутий до адміністративної відповідальності, зазначив, що відповідно до абз. 12 п. 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23 лютого 2022 року № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призов громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів), зокрема, на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Також зазначив, що посилання представника позивача на застосування Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 532, є не доречним, оскільки відповідно до пункту 2 Розділу І вищезазначеної Інструкції уповноважені представники ТЦК та СП, які здійснюють заходи оповіщення громадян, перевірку військово-облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану, призначаються наказом керівника ТЦК та СП.Отже, право на використання засобів фото- та відеофіксації мають право лише працівники ТЦК та СП, які відповідно до наказу начальника ТЦК та СП здійснюють заходи оповіщення, перевірку військово-облікових даних, а не посадові особи, які складають матеріали адміністративного провадження. Тому сержант ОСОБА_2 , який відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 був уповноважений на складання лише матеріалів стосовно адміністративних правопорушень військовозобов`язаними, не мав права на здійснення фото- та відео фіксації, так як не був включений до груп оповіщення. Винесену постанову вважав такою, що прийнята в межах повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка представників відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав.
Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене у особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17 березня 2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
ОСОБА_1 з 18 липня 2016 року визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час за ст. 62-в, 64-в Гр.1 Наказу МО України №402 від 2008 року, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 15 січня 1996 року (а.с. 12).
07 квітня 2025 року складено протокол № Х 04/25-137-1 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 07 квітня 2025 року о 22 год. 40 хв. у приміщенні КУ «Сумська міська клінічна лікарня №5» за адресою: Сумська область, м. Суми, вул. М. Вовчок, буд. 2 він категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на ВЛК від 07 квітня 2025 року №1894. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі зазначено, що його розгляд відбудеться о 15 год. 20 хв. 17 квітня 2025 року в приміщенні СМТ ЦК та СП за адресою м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 157, каб. 102, про що ОСОБА_1 повідомлено та засвідчено його підписом (а.с. 8).
Зазначена постанова № Х 04/25-137-1 надіслана позивачу засобами поштового зв`язку простим поштовим відправленням (а.с. 11).
Абзацами 1, 3 пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Так, за даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В протоколі, який став підставою для прийняття вказаної постанови, зазначено, що до нього долучаються такі документи: довідка доставки, протокол №04/25-137-1, облікова картка, картка обстеження ВЛК, заява про відмову від ВЛК.
До матеріалів справи в заперечення позовних вимог відповідачі надали протокол про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2025 року, направлення на проходження ВЛК, картку обстеження та медичного огляду, заяву про відмову від ВЛК, облікову картку.
Представник відповідача зазначає, що позивач відмовився отримувати направлення на проходження ВЛК, однак відповідного акту про відмову від отримання позивачем вказаного направлення представник відповідача до матеріалів справи не надав.
Водночас в позовній заяві позивач зазначає, що направлення на проходження ВКЛ йому не видавалось і він його не отримував. У відзиві на позовну заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначає, що запис про видачу направлення міститься в книзі реєстрації направлень на ВЛК, однак доказів цього, а саме витягу із вказаної книги реєстрації направлень, до матеріалів справи не надано.
Тобто, будь-які докази вручення ОСОБА_1 направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, реєстрації такого направлення в журналі реєстрації направлень в матеріалах справи відсутні.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова № Х 04/25-137-1 від 17 квітня 2025 року підлягає скасуванню.
Твердження представника позивача про перебування ОСОБА_1 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з чим представники ІНФОРМАЦІЯ_8 не мали повноважень на складання протоколу та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до абз. 12 п. 9 постанови КМУ «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23 лютого 2022 року №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).Тому постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №Х 04/25-137-1 від 17 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення винесена у межах наданих йому повноважень.
Щодо посилання представника позивача на застосування Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 532, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Розділу І вищезазначеної Інструкції уповноважені представники ТЦК та СП, які здійснюють заходи оповіщення громадян, перевірку військово-облікових документів у період проведення мобілізації та/або дії правового режиму воєнного стану, призначаються наказом керівника ТЦК та СП. Отже, право на використання засобів фото- та відеофіксації мають право лише працівники ТЦК та СП, які відповідно до наказу начальника ТЦК та СП здійснюють заходи оповіщення, перевірку військово-облікових даних, а не посадові особи, які складають матеріали адміністративного провадження.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова №Х 04/25-137-1 від 17 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення прийнята не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1КУпАП - закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 254-256, 280, 283, 286 КУпАП, суд
Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мірошниченка Андрія В`ячеславовича задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №Х 04/25-137-1 від 17 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Г. Вортоломей