Справа № 450/659/25
Суддя: Добош Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/659/25 Провадження № 2-а/450/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов по справі про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області в якому просить поновити строк на звернення до суду із позовною заявою про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення; скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії 4АВ № 07577125 від 28.09.2024 року та серії 4АВ № 07712234 від 04.10.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУПАП; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.09.2024 року винесено постанову на позивача серії 4АВ № 07577125 та 04.10.2024 року винесено постанову серії 4АВ N?07712234 за ч. 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Зазначені вище постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач вважає незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Такі висновки слідують із наступного: 20.01.2025 року позивачка звернулась до сервісного центру МВС України, із відповідною заявою про отримання постійного водійського посвідчення. Однак, їй було відмовлено у зв?язку тим, що стосовно неї складено дві постанови за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, та дві постанови за порушення правил паркування, тобто порушення ст. 122 КУПАП. Про існування цих постанов про притягнення її до адміністративної. відповідальності, вона дізналась тільки 03.02.2025 року, коли звернулась до УПП у Львівській області з заявою про надання їй інформації, щодо винесення відносно неї постанов у справі про адміністративне правопорушення. З винесеними постановами ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх незаконними. Зазначає, що правопорушення вона не вчиняла та не керувала транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , який був зареєстрований на маму позивачки - ОСОБА_2 , та право користування на який було надано ОСОБА_1 і автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_2 , який був зареєстрований на нового власника - ОСОБА_3 . Вказує, що за кермом автомобіля вона не перебувала, правил дорожнього руху не порушувала та не здійснювала оплату штрафу. Сам цей факт, тобто порушення правил дорожнього руху іншими особами визнає і може підтвердити також її мама - ОСОБА_2 та новий власник автомобіля - ОСОБА_3 , які і сплачували штрафи, а їй про це нічого не говорили. Тому вона змушена звернутися до суду з позовом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до примітки ст. 122 КУпАП суб?єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Згідно ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Просила врахувати, що власником вказаного транспортного засобу Nissan Leaf НОМЕР_3 згідно технічного паспорту вказано ОСОБА_2 , та Nissan Leaf, д.н.з.

НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 , тому вони є відповідальними особами, які у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, несуть адміністративну відповідальність. Позивач, 28.09.2024 року правил дорожнього руху щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху не допускала та транспортним засобом марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_5 , в цей час не керувала, в той день за кермом була її мама, яка визнає свою вину та яка сплатила штрафи та 04.10.2024 року правил дорожнього руху щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху не порушувала та транспортним засобом марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_6 , в цей час не керувала, в той день за кермом була нова власниця ОСОБА_5 , яка визнає свою вину та яка сплатила штраф.

Вважає, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню. Щодо пропуску строку на оскарження постанов про адміністративні правопорушення, зазначає, що оскільки про наявність вказаних постанов, позивачу стало відомо із листа УПП у Львівській області від 03.02.2025 року, вважає, що позов подається в межах десятиденного строку з дня коли особа дізналась про винесення щодо неї постанови. Проте, оскільки нормами КУпАП встановлено строк на оскарження постанов - 10 днів з дня винесення, просить такий поновити, оскільки останній був пропущений з поважних причин.

Представник відповідача скерував на адресу суду відзив в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Вказане мотивує тим, що відповідно до Постанови № 1, 28.09.2024 року, о 07 год. 34 хв., за адресою Н-09

Мукачево - Львів 433 км + 537 м., зафіксовано транспортний засіб NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_7 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27

км/год, чим порушив п.12.9.(б) Правил дорожнього руху. Притягнуто позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом EXPERT-FS, Е75053469, відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб EXPERT-FS, Е75053469 має сертифікат відповідності UA.TR.

001 22 008-24 від 24.09.2021. Відповідно до Постанови № 2 02.09.2024 року, о 08 год. 06 хв., за адресою Н-09 Мукачево - Львів 433 км + 537 м., зафіксовано транспортний засіб NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_4 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 29км

чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху. Притягнуто позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом EXPERT-FS, Е75053469, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб EXPERT-FS, Е75053469 має сертифікат відповідності UA.TR 001 22 008-24 від 24.09.2021. Постанову винесено поліцейським Департаменту патрульної поліції на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій. Результатами автоматичної фіксації перевищення встановлених обмеження швидкості автомобілем транспортний засіб транспортний засіб NISSAN LEAF державні номерні знаки НОМЕР_8 та ВС8584YA с фотокартки з зображенням транспортного засобу. У сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі відповідальність несе суб?єкт тобто власник за яким зареєстровано транспортний засіб, або належний користувач. Щодо суб`єкта адміністративного правопорушення вчиненого 28.09.2024 року. Згідно примітки статті 122 КУпАП суб?єктом даного правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент, вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб?єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Вимогами ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи. за якою зареєстровано транспортний засіб. а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідно до приписів ст. 279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб

- підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу,

зазначену у ст. 14-2 КУпАП. Станом на момент вчинення правопорушення, 28.09.2024 року, належним користувачем транспортного засобу NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_7 є ОСОБА_1 . Вище зазначене підтверджуємо реєстраційною карткою транспортного засобу NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_9 із бази Інформаційної платформи Національної поліції далі -ІПНП. Постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно з правилами встановленими статтею 14-3 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ. Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення. При цьому, за відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ. уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб. Внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви. При цьому, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований. Позивач був належним користувачем транспортного засобу NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_7 , а тому з врахуванням наведених вище положень правових норм оскаржувана постанова винесена на позивача.

Також зазначає, що із змісту реєстраційної картки транспортного засобу NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_4 встановлено, що власником автомобіля NISSAN LEAF реєстраційний номер НОМЕР_4 яким було вчинено адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху 02.09.2024 року, є фізична особа - ОСОБА_1 , тобто позивач. Договір купівлі-продажу транспортного засобу датований 28.09.2024, проте адміністративне правопорушення вчинено 02.09.2024, а сама справа розглянута 04.10.2024. Таким чином, на момент вчинення адміністративного правопорушення 02.09.2024 ОСОБА_1 є відповідальною особою зазначеною у ст. 14-2 КУпАП. Позивач не надала суду жодних доказів дотримання нею умов звільнення від адміністративної відповідальності. Не вчинення дій, передбачених ст. 279-3 КУпАП, не дає правових підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Вказує, що визнання вини матір?ю - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні і сплата штрафу, не дає підстав стверджувати про те, що прийняті відповідачем постанови є неправомірними. На підставі наведеного просить в задоволенні позовних вимог, відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутності, в задоволенні заявлених позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до відповіді на запит позивача Крет Андріани, 03.02.2025 року Департамент патрульної поліції Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху надало відповідь № К-233/41/47-2025 згідно якої станом на 31.01.2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.10.2024 року наявні постанови про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі від 28.09.2024 року серії 4АВ № 07577125 та від 04.10.2024 року серії 4АВ № 07712234.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що відповідно до Постанови № 1 28.09.2024 року, о 07 год. 34 хв., за адресою Н-09 Мукачево - Львів 433 км + 537 м., зафіксовано транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_7 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до Постанови № 2 02.09.2024 року, о 08 год. 06 хв., за адресою Н-09

Мукачево - Львів 433 км + 537 м., зафіксовано транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_4 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 29 чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху України. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За фактом вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень було винесено постанову від 28.09.2024 року серії 4АВ № 07577125 (постанова № 1) та від 04.10.2024 року серії 4АВ № 07712234 (постанова № 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Факт винесення оскаржуваних постанов доказуванню не підлягає у відповідності до вимог ч. 1 ст. 78 КАС України.

Згідно зі статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 122, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в підпунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, відповідач долучив до відзиву, реєстраційні картки транспортних засобів; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/33284 від 30.01.2025 року; сертифікат відповідності від 07.02.2024 року; DVD-R-диск та два фотознімки, зроблені приладом вимірювальної техніки - комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «EXPERT-FS SN : Е75053469.

Судом встановлено, що на фотознімках зафіксовано автомобілі Nіssan Leaf . Також на фото вказано швидкість руху вказаних транспортних засобів.

При цьому на цих фотознімках не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цих автомобілів.

Також представник відповідача долучив DVD-R диск, при дослідженні якого встановлено, що на ньому є фотосвітлини на яких не зображено особу, яка перебуває за кермом автомобілів.

Отже, долучені представником відповідача фотосвітлини не містить доказів того факту, що саме позивач, керувала автомобілем Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_7 28.09.2024 року, о 07 год. 34 хв., за адресою Н-09 Мукачево - Львів 433 км + 537 м. та автомобілем Nіssan Leaf реєстраційний номер BC8584YA 02.09.2024 року, о 08 год. 06 хв., за адресою Н-09 Мукачево - Львів 433 км + 537 м., про що зазначено в оскаржуваних постановах, чим порушила пункти 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 1 статті 14-2 КупАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Отже, відповідно до наведених норм, за загальним правилом адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Водночас, статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також частиною 2 статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).

Відповідно до реєстраційної карти ТЗ Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_7 наданої представником відповідача без дати, вбачається, що вказаний транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_2 , належним користувачем такого є ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 11.10.2023 року, транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_7 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відповідно до реєстраційної карти ТЗ Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_4 . наданої представником відповідача без дати, вбачається, що вказаний транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_1 , належного користувача не визначено.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4906878 від 28.09.2024 року, ОСОБА_1 відчужила транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 від 29.09.2024 року, транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено на момент винесення оскаржуваної постанови від 04.10.2024 року серії 4АВ № 07712234, транспортний засіб Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_4 був зареєстрований за ОСОБА_3 та останньою був сплачений штраф, згідно вказаної постанови.

Також, судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваної постанови від 28.09.2024 року серії 4АВ № 07577125 власником автомобіля Nіssan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_7 , була ОСОБА_2 та останньою був сплачений штраф, згідно вказаної постанови.

В матеріалах справи вiдсутнi належнi докази, які б підтверджували факт керування позивачем транспортними засобами в день коли мали місце події, згідно оскаржуваних постанов.

Окрім того відповідач у відзиві вказує, що оспорювані постанови були складені не на підставі доказів, що саме позивач вчинила дані адміністративні правопорушення, а на підставі автоматичної фіксації події та даних згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів відповідно до вимог ст.122. 14-2 КУпАП.

Також, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплативши штрафи по оскаржуваних постановах, визнали факт керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Оскільки особи, які керували автомобілем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , сплатили штрафи згідно оскаржуваних постанов, із заявою про визнання факту адміністративного правопорушення до уповноваженого органу не звернулися та строки визначені для звернення із такими заяви сплили, позивачу не було відомо про винесення оскаржуваних постанов, про існування таких вона дізналася через тривалий час, тому єдиним способом захисту прав позивача є звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто в Україні діє презумпція невинуватості, яка підлягає застосуванню також у справах про адміністративні правопорушення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.

В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Докази мають велике значення для правильного вирішення справи, оскільки саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим.

З огляду на вищевикладене, керуючись приписами вищенаведених норм законодавства, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно з` обставини справи та наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Частиною 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та її додатків, позивач про існування оскаржуваних постанов дізналася, 03.02.2025 року, отримавши відповідь на її запит 03.02.2025 року Департаменту патрульної поліції Управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху надало № К-233/41/47-2025, а з позовом звернулася до суду 13.02.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач звернулася до суду в межах строку визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі серії 4АВ № 07577125 від 28.09.2024 року та серії 4АВ № 07712234 від 04.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного відповідності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного відповідності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 15.04.2025 року.

СуддяН. Б. Добош