Справа № 386/780/25
Суддя: Гут Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/780/25
Провадження № 2-а/386/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, шляхом направлення 29.04.2025 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 02.05.2025.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову територіального центру комплектування та соціальної підтримки №19 від 20.09.2024, відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що 22.04.2025 на його адресу надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення №19 від 02.04.2025, що підтверджується витягом з офіціального сайту Укрпошта по трек номеру поштового відправлення 310, тобто строки оскарження ним дотримані.

Дана постанова по справі про адміністративне правопорушення №19 від 02.04.2025 винесена за ч. 3 ст. 210-1 УУпАП відносно нього ОСОБА_1 щодо порушення ним абз.2 ч. 10 ст. 1, абз. 3 ч. 10- ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пп. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ч. 1 ,ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.24, п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 №560 під час дії особливого періоду.

Відповідно до постанови №19 від 02.04.2025 на нього було накладено адміністративний штраф у розмірі 17000 грн.

З мотиваційної частини спірної постанови вбачається, що 09.01.2025 та 31.03.2025 будучи належним чином повідомленим він не з`явився для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини не прибуття не повідомив.

Вважає дане рішення при винесені постанови по накладення адміністративного стягнення №19 від 02.04.2025 щодо нього незаконним та таким, що було прийняте із недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Більш того, матеріали справи містять в собі завідомо недостовірні відомості про об`єктивний фактаж, який мав місце, як під час 09.01.2025 та і 31.03.2025.

09.01.2025 на 09-00 год, відповідно до повістки №11 від 03.01.2025, він мав прибути для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дану повістку було ним отримано особисто, що не заперечується ним.

09.01.2025 готуючись до прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 7 год 30 хв., рухаючись з м. Кропивницького, де він постійно проживає, до місця призначення на власному транспортному засобі Акура н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Лавандова та Вокзальна, належний йому транспортний засіб вийшов із технічного ладу, а саме було виявлено помилку роботи двигуна, яка унеможливлювала в принципі подальший рух транспортного засобу. Дана подія трапилась неподалік від автосалону Рено. З огляду на те, що це було майже 8 год ранку і салон ще не розпочав свою роботу, він чекав його відкриття з метою звернутись за допомогою в технічному обслуговуванні транспортного засобу та з`ясування причин неможливості запустити двигун. Приблизно о 9 год. ранку його транспортний засіб було взято у роботу для з`ясування причин несправності. Після проведення діагностики, було виявлено проблему несправності датчика обертів колінчатого валу, а саме коротке замикання або обрив ланцюгів живлення, окис роз`єму датчику. Починаючи з 09 год по 10 год. 30 хв. спеціалісти усували виявлені пошкодження. Приблизно о 10 год. 50 хв. він виїхав з салону.

Відповідно до офіційних даних з сайту «Офіційна карта повітряних тривог України», 09.01.2025 о 10 год 45 хв, о 14 год 31 хв. та о 15 год 05 хв було об`явлено повітряну тривогу, тому він негайно прослідував до укриття, як цього вимагають норми безпеки. Оскільки тривоги 09.01.2025 мали інтервальний характер, він не міг фізично добратися до Новоархангельська так як кожна наступна повітряна тривога вимагала від нього постійного перебування в укритті.

10.01.2025 на наступний день, він о 08 год вже прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для походження медичного огляду. Йому було надано направлення №2 від 10.01.2025 для проходження медичного огляду, що підтверджує, що на наступний день він будучи право свідомим громадянином належним чином виконав свій обов`язок та з`явився для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.01.2025 були поважними.

Щодо подій 31.03.2025 повідомляє, що він мав прибути для подальшого проходження медичного огляду, однак не зміг прибути цієї дати з поважних причин, оскільки проходив медичне обстеження в обласній лікарні Кіровоградської області в окуліста.

Позивач вважає, що відповідач при винесені постанови не врахував поважність причин неявки до ТЦК, порушив його конституційне право на захист прав та інтересів, тому вважає, що спірна постанова підлягає скасуванню.

02.05.2025 ухвалою суду в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

16.05.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що категорично не погоджується з заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог може заперечити наступне. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 02.04.2025 №19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень. У постанові №19 від 02.04.2025 зазначено, що 29.03.2025 о 10.50 годині представниками УПП Харківської області ДПП Стоколос О.В. був супроводжений до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час перевірки документів було встановлено факт порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так, під час перевірки наданих ОСОБА_1 документів, а також документів, наявних у ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що він не з`явився за викликом у строк 09.01.2025 на 09.00 годину, зазначені у повістці №11 від 03.01.2025 для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, але на виклик згідно з повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначений час і дату не з`явився, про причини неприбуття не повідомив. У зв`язку з цим було подано звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 №У105088 від 09.01.2025 до Голованівського РВП ГУНП України в Кіровоградській області про доставлення ОСОБА_1 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..210-1 КУпАП. Станом на 31.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, ВЛК у визначений законом термін не пройшов та висновки не надав, чим порушив вимоги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, під час дії особливого періоду. З протоколу про адміністративне правопорушення від 29.03.2025 №274/1703, який міститься в матеріалах адміністративного провадження видно, що протокол складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 11.00 годині 02.04.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про це свідчить підпис ОСОБА_1 у відповідному розділі протоколу. У розділі «Пояснення» вказано, що пояснення надається на окремому аркуші, хоча до матеріалів справи це пояснення не долучено. У графі протоколу про отримання його копії проставлений підпис ОСОБА_1 . В адміністративному провадженні міститься витяг з ЄДРПВР АІТС «Оберіг», в якому наявна загальна інформація про військовозобов`язаного ОСОБА_1 , зокрема про порушення військового обліку з 09.01.2025 року, відсутність інформації про військово-обліковий документ, відсутність відомостей про проходження медичного огляду. З наявної Карти обстеження та медичного огляду простежується, що ОСОБА_1 за записами лікарів розпочав проходити медичний огляд 06.01.2025, 09.01.2025 оглянутий хірургом (що не співвідноситься з обставинами та доказами, викладеними в позовній заяві, де позивач зазначає, що 09.01.2025 ремонтував свій автомобіль в м.Кропивницькому, а також з причин оголошення повітряних тривог не міг прибути 09.01.2025 в АДРЕСА_1 на виклик за повісткою), та 10.01.2025 оглянутий стоматологом. Проходження медичного огляду не завершено та висновок комісії про придатність до військової служби на даний час відсутній. Вручення повісток для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.01.2025 та ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10.00 годині 31.03.2025 позивачем визнається. В матеріалах адміністративного провадження міститься електронне направлення №7382-3842-6860-0329, видане лікарем ОСОБА_3 , від 10.03.2025, дійсне до 11.03.2025, за яким ОСОБА_1 направляється для ультразвукового дослідження голови. Однак результатів проходження дослідження не надано, що може свідчити про не проходження цього дослідження. Позивач наводить поважні причини неприбуття 31.03.2025 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на проходження медичного обстеження в КОР КОЛ. Однак нічим не підтверджується необхідність проведення цього дослідження саме в цей день. Крім того, в разі неявки за повісткою на визначену дату згідно законодавства особа протягом 3 днів повинна повідомити про поважні причини неприбуття та в подальшому протягом 7 днів самостійно з`явитись. Таким чином, в комплексі з іншими обставинами, простежується штучне затягування проходження медичного освідування ОСОБА_1 . Будучи обізнаним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 не прибув для участі у розгляді адміністративної справи. Так справу розглянуто за його відсутності. Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 02.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень (найменший розмір в межах санкції відповідної частини вказаної статті). Копію протоколу наслано ОСОБА_1 поштовим відправленням через Укрпошту,що підтверджується позивачем. Суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у не проходженні у встановлений строк медичного огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби з причин затягування проходження медичного обстеження, що підтверджується матеріалами адміністративного провадження. Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про безпідставне притягнення спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративної справи і наведені у тексті відзиву та долученими матеріалами.

У зв`язку з вищевикладеним просив у задоволенні позовних вимог про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що подано відзив на позовну заяву. Просив судовий розгляд здійснювати у відсутність представника, на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням їх позиції, викладеної у відзиві та наданих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи,за умови що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши письмові докази, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, а також те, що відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву разом із доказами, який прийнято судом..

Суд вважає, що справу можливо розглянути за наявними доказами наданими сторонами.

Судом встановлено, що 02.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №19 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк 09.01.2025 року на 09.00 годину, зазначені у повістці №11 від 03.01.2025 року для проходження медичного огляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, але на виклик згідно з повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначений час і дату не з`явився, про причини неприбуття не повідомив. У зв`язку з цим було подано звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 №У105088 від 09.01.2025 року до Голованівського РВП ГУНП України в Кіровоградській області про доставлення ОСОБА_1 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Станом на 31.03.2025 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, ВЛК у визначений законом термін не пройшов та висновки не надав, чим порушив вимоги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, під час дії особливого періоду. Суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у не проходженні у встановлений строк медичного огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби з причин затягування проходження медичного обстеження, що підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що 29.03.2025 складений, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №274/1703, який складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 11.00 годині 02.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколі. В матеріалах адміністративної справи міститься витяг з ЄДРПВР АІТС «Оберіг», в якому наявна загальна інформація про військовозобов`язаного ОСОБА_1 , зокрема про порушення військового обліку з 09.01.2025, відсутність інформації про військово-обліковий документ, відсутність відомостей про проходження медичного огляду. З Карти обстеження та медичного огляду слідує, що ОСОБА_1 за записами лікарів розпочав проходити медичний огляд 06.01.2025, 09.01.2025 оглянутий хірургом, що спростовують твердження позивача про те, що 09.01.2025 ремонтував свій автомобіль в м.Кропивницькому, а також з причин оголошення повітряних тривог не міг прибути 09.01.2025 в АДРЕСА_1 на виклик за повісткою, та 10.01.2025 оглянутий стоматологом. Проходження медичного огляду позивачем не завершено та висновок комісії про придатність до військової служби на даний час відсутній.

Також матеріалах адміністративного провадження, наданого відповідачем, міститься електронне направлення №7382-3842-6860-0329, видане лікарем ОСОБА_3 , від 10.03.2025, дійсне до 11.03.2025, за яким ОСОБА_1 направляється для ультразвукового дослідження голови. Однак результатів проходження дослідження не надано, що може свідчити про не проходження такого дослідження.

Вручення повісток для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.01.2025 та ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10.00 годині та 31.03.2025 позивачем визнається та не потребує доказуванню.

Суд не бере до уваги наведені позивачем поважні причини неприбуття 31.03.2025 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме посилання на проходження медичного обстеження в КОР КОЛ, оскільки не надав суду докази підтвердження необхідності проведення такого дослідження саме в цей день.

Відповідно до чинного законодавства в разі неявки за повісткою на визначену дату згідно законодавства особа протягом 3 днів повинна повідомити про поважні причини неприбуття та в подальшому протягом 7 днів самостійно з`явитись, однак позивачем дані вимоги закону не виконанні, більше того його дії можна розцінювати , як штучне затягування проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними свого конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини визначає Закон від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Позивачу інкримінується не проходження у встановлений строк медичного огляду ВЛК для визначення придатності до військової служби з причин затягування проходження медичного обстеження та не надання висновків медичного огляду, тобто порушення вимоги абз. 2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, ч.1, ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, під час дії особливого періоду

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, передбачена зокрема Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).

Так, п.24 та п.34 Порядку №560 передбачено, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Придатність військовозобов`язаних до військової служби визначається відповідно до Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 № 402.

Відповідно вищевказаного наказу для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.. Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.

В порушення вищавказаного Наказу позивачем постанову ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Позивач заперечення на відзив на позовну заяву суду не надавав .

Твердження позивача про те, що 09.01.2025 ремонтував свій автомобіль в м.Кропивницькому, а також з причин оголошення повітряних тривог не міг прибути 09.01.2025 в селище Новоархангельськ на виклик за повісткою, та 10.01.2025 оглянутий стоматологом спростовано наданими відповідачем матеріалами адміністративної справи, а саме: витягом з ЄДРПВР АІТС «Оберіг», в якому наявна загальна інформація про військовозобов`язаного ОСОБА_1 , зокрема про порушення військового обліку з 09.01.2025, відсутність інформації про військово-обліковий документ, відсутність відомостей про проходження медичного огляду; Картою обстеження та медичного огляду, з якого слідує, що ОСОБА_1 за записами лікарів розпочав проходити медичний огляд 06.01.2025 ОСОБА_1 за записами лікарів розпочав проходити медичний огляд 06.01.2025, 09.01.2025 оглянутий хірургом.

Дії позивача свідчить лише про те, що він обрав тактику поведінки заперечувати факти, помилково вважаючи, що таким чином це унеможливлює притягнення його до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у свої рішеннях від 01.02.2018 у адміністративній справі № 800/502/17 та від 08.02.2018 адміністративній справі № 800/191/17.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушення прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди має похідний характер від встановлення судом самого факту їх порушення, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення.

Саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на зазначене, під час вирішення спору суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення) а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача внаслідок прийняття рішення.

Схожа позиція висловлена в окремих рішеннях Конституційного Суду України, зокрема рішення від 25.11.2017 № 6-рп/1997 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) та від 25.12.1997 № 9-зп/1997 у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води).

Окрім того, суд звертає увагу на рішення Верховного Суду від 28.02.2019 у адміністративній справі № 522/3665/17, в якому зазначено, що в контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Відповідно до положень ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було винесено оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності №19 від 02.04..2025 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення ст.139 КАС України, та з огляду на те, що позов до задоволення не підлягає, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .; РНОКПП НОМЕР_2 .

Місцезнаходження відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 ;ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 30 травня 2025 року.

Суддя: Гут Ю. О.