Справа № 640/12511/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Ужгород№ 640/12511/21
Закарпатський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електростанції до Київську митницю Держмитслужби, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електростанції (далі позивач) до Київської митниці Держмитслужби ( далі відповідач) в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 02 лютого 2021 року № UA100490/2021/510014/1 про коригування митної вартості товарів.

В обгрунтування позовних вимог, зазначено, що 30 листопада 2020 року між ПАТ «Центренерго» (Покупець) та TELF AG (Продавець) укладено рамковий договір №111/24, за яким Покупець планує закуповувати вугілля казахстанського або іншого погодженого походження. Після прибуття на станцію Трипілля-Дніпровське прибули три вагони з вугіллям за накладною №23068324, згідно з договором №111/24 від 30 листопада 2020 року. Вантажовідправник ТОВ «КарбоЛогистикс» (Білорусь, м. Брест), вагони передано в митну зону і уповноважений працівник ПАТ «Центренерго» отримав документи. Для митного оформлення підприємство за договором доручення №32 від 20 жовтня 2020 року залучило брокера ПП «Декларсервіс», якому було передано залізничну накладну та супровідні документи, а також додаткові документи, надіслані електронною поштою Продавцем (сертифікати, інвойси, сертифікат походження). Також, 05 січня 2021 року оформлено тимчасову митну декларацію ІМ 40 ТФ №UA100490/2021/360054, вартість товару визначалась за інвойсом SI-CC-000544 TELFAG і ваговими даними з накладної. На цій підставі сплачено митні платежі.

02 лютого 2021 року інспектор митниці ухвалив рішення про коригування митної вартості товару МД №UA 100490/2021/510014/1. Причина невідповідності у поданих документах, що не дозволяють достовірно визначити митну вартість.

У поданих для митного оформлення документах дійсно є певні розбіжності, ціна вугілля має визначатися відповідно до умов контракту № 111/24 від 30.11.2020 р. та Додатку №1 до нього. Згідно з контрактом, остаточна вартість і кількість поставленого вугілля визначаються на основі сертифікатів якості, виданих незалежною інспекторською компанією SGS, за результатами відбору проб.

Так, у рахунку-фактурі № 119 від 01.01.2021 р. вказано ціну 56,50 дол. США/т на 207 т вугілля (загальна сума 11 695,50 дол.). Проте SGS у сертифікаті № 2002847/2.1 встановила фактичні показники якості, що впливають на ціну:

- фактична теплота згорання 5820 ккал/кг, базисна 5800 ккал/кг.

- розрахована фактична ціна: 56/5800 Ч 5820 = 56,19 дол./т.;

- чеез перевищення вологості (14,71% проти допустимих 14,50%) застосовується штраф 0,12 дол., отже, остаточна ціна 56,07 дол./т.;

- за даними SGS, поставлено 206 т, загальна вартість 11 550,42 дол. США.

Відповідно до статей 49, 50 та ч. 5 ст. 58 МК України, митна вартість визначається на основі фактично сплаченої або такої, що підлягає сплаті, ціни тобто тієї, яка зафіксована в контракті з урахуванням коригувань за показниками якості та умовами поставки. Таким чином, заявлена митна вартість є обґрунтованою та підтвердженою документально, не погоджуючись з рішенням митного інспектору позивач звернувся до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №640/12511/21 .

Відповідач подав до суду відзив 18 червня 2021 року, де зазначив, що під час перевірки митної декларації №UA 100490/2021/360812 від 01.02.2021 виявлено, що подані документи містять розбіжності та не підтверджують усі числові складові митної вартості, зокрема те, що по-перше, відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» вага брутто/нетто товарів заповнюється згідно товаросупровідних документів. Відповідно до наданих залізничних накладних на момент перетину митного кордону та інформації задекларованій у МД типу «ТФ» вага бутто/нетто товару є більшою, аніж подана у МД типу «ДТ»; по-друге згідно пункту 5.2 контракту №111/24 продавець за власний рахунок замовляє експертизу якості товару SGS на території вантажоотримувача. Відповідно до норм Інкотермс умови поставки DAP не передбачають обов`язка продавця за власний рахунок проводити експертні дослідження. Таким чином вбачається можливість не включення до митної вартості усіх її складових (а саме вартості проведення експертного дослідження).

Таким чином, митниця дійшла висновку, що заявлена вартість не підтверджена об`єктивними документами, як того вимагає ст. 52 МК України. Через це було витребувано додаткові документи згідно зі ст. 53, а заявлений метод визначення митної вартості визнано недійсним відповідно до ст. 58 МК України.

02 лютого 2021 року декларант у доповнення до ЕМД №UA100490/2021/360812 надіслав повідомлення з проханням видати рішення про коригування митної вартості через неможливість надати запитувані документи. Водночас було зазначено, що проведено консультації відповідно до ст.57 МК України. За результатами консультацій встановлено, що митний орган має інформацію щодо митного оформлення ідентичного товару за ЕМД типу ІМ 40 ТФ №UA100490/2021/360054 від 05.01.2021. На цій підставі 02.02.2021 винесено рішення про коригування митної вартості №UA100490/2021/510014/1, з рівнем митної вартості 56,5 дол. США/т.

У зв`язку з цим, у митному оформленні за ЕМД №UA100490/2021/360812 було відмовлено. Аналіз заявленої вартості показав її заниження порівняно з вартістю ідентичних чи аналогічних товарів, що суперечить ст.VII ГАТТ 1947. Згідно з ч.6 ст.54 МК України, митний орган має право відмовити в оформленні за недостовірною чи неповною інформацією, або за відсутності необхідних документів, що підтверджують числові значення митної вартості. Таким чином, використання заявленої декларантом вартості є неможливим, і на підставі ст. 55 МК України митну вартість було скориговано.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон №2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст.1 Закону №2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

П.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Дору Ю.Ю.

Ухвалою від 06 березня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом, після надходження справи з Окружного адміністративного суду м. Києва, прийнято справу до розгляду та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

12 березня 2025 року представником відповідача було подано клопотання, у якому останній, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та замінити відповідача по справі на його правонаступника.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом, було задоволено клопотання та замінено відповідача по справі Київську митницю Держмитслужби (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) на його правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» та TELF AG 30 листопада 2020 року був укладений договір № 111/24 , по якому позивач бажає придбати у TELF AG вугілля казахстанського походження або любого іншого походження по письмовому узгодженню сторін.

03 січня 2021 року на станцію Трипілля-Дніпровське прибули три вагони з вугіллям за накладною №23068324, згідно з договором №111/24 від 30 листопада 2020 року. Разом із накладною надано такі документи: акт загрузки № 119 от 01.01.2021 г.; декларація на товари 14325/010121/0000011 від 01.01.21; додатковий екземпляр дорожньої відомості (для БЧ) від 01.01.21; сертифікат якості № 171 від 01.01.21; інвойс від 01.01.21.

Для митного оформлення підприємство за договором доручення №32 від 20 жовтня 2020 року залучило брокера ПП «Декларсервіс». 05 січня 2021 року оформлено тимчасову митну декларацію ІМ 40 ТФ №UA100490/2021/360054, вартість товару визначалась за інвойсом SI-CC-000544 TELFAG і ваговими даними з накладної. На цій підставі сплачено митні платежі.

Інспектором митниці винесено рішення про коригування митної вартості товару UA100490/2021/510014/1 від 02 лютого 2021 року, вказавши на розбіжності в поданих документах та відсутність підтверджуючих даних щодо складових митної вартості.

Декларант не надав додаткові документи, передбачені у переліку, надісланому в електронному повідомленні, а натомість звернувся з проханням винести рішення про коригування митної вартості для завершення оформлення. Через відсутність документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, підтвердити її достовірність відповідно до ч.2 ст. 58 МК України неможливо.

Митним органом проведено консультацію згідно з ч.4 ст.57 МК України. Встановлено наявність інформації щодо ідентичного товару кам`яного бітумінозного вугілля марки Д (0 50 мм), оформленого за митною декларацією від 05.01.2021 №UA100490/2021/360054. З урахуванням вагових показників, митну вартість визначено за рівнем 56,50 дол./т, що дорівнює 0,056774 дол./кг. Загальна скоригована митна вартість склала 11 695,50 дол. США.

Рішення про коригування митної вартості прийнято на письмове прохання суб`єкта ЗЕД, без дотримання строків, передбачених ст.53 МК України.

Позивач звернувся із скаргою №10- 735 від 10 лютого 2021 року до Київської митниці Держмитслужби але листом №78-5/288/11/3716 від 24 лютого 21 року було відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості товару UA100490/2021/510014/1 від 02 лютого 2021 року.

Не погоджуючись із рішенням № UA100490/2021/510014/1 від 02 лютого 2021 року про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.34-1 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

У випадках передбачених ч.4 ст.52 Митного кодексу України, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Частинами 8 і 9 статті 52 Митного кодексу України, зазначено, що декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України унормовано, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо не достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ст.59 і 60 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ст.247 ч.4 Митного кодексу України оформлення митної декларації для переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення внутрішнім транзитом від пункту ввезення на митну територію України до митного органу, розташованого на митній території України, може також здійснюватися митним органом, у зоні діяльності якого закінчується таке транзитне переміщення.

Відповідно до умов ст.260 ч.1 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно з ч.2 ст.269 Митного кодексу України, оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим. Якщо під час митного оформлення товарів митним органом бралися проби цих товарів для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи), випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, може бути здійснений митним органом за тимчасовою митною декларацією у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, ПАТ «Центренерго» та TELF AG 30 листопада 2020 року був укладений договір №111/24 по якому ПАТ «Центренерго» бажає придбати у TELF AG вугілля казахстанського походження або любого іншого походження по письмовому узгодженню сторін.

Отже, уповноваженим працівником позивача 04 січня 2021 року було передано брокеру документи для оформлення тимчасової декларації і отримано від брокера 05 січня 2021 року ІМ 40 ТФ №UA100490/2021/360054 від 05 січня 2021 року в яких вартість товару визначалася згідно з кількістю вугілля, зазначеною в залізничних накладних, і ціною, наведеною в інвойсі №SI-CC-000544 та відповідно до цієї вартості були сплачені митні платежі.

Після отримання всіх необхідних документів, в тому числі фінального інвойсу від 22 січня 2021 року № SI-TELF-0032381, декларантом ПП «Декларсервіс» було подано ЕМД типу ІМ40ДТ на дану партію товару «Кам`яне бітумінозне вугілля марки Д, з розміром шматків 0-50мм.» в кількості 206 т.

Митну вартість задекларовано за основним методом визначення митної вартості на рівні 56,07 $/т. Вказаній ЕМД присвоєно реєстраційний номер UA100490/2021/360812 від 01 лютого 2021 року.

Позивач, зазначав, що вартість вугілля визначається умовами договору № 111/24 від 30 листопада 2020 року та Додатком № 1 до цього договору. Згідно договору остаточну вартість і кількість поставленої продукції визначається у відповідних сертифікатах виданих незалежною міжнародною інспекторською організацією SGS по результатам відбору проб. Відповідно до положень ст.53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідачем, зазначено, що основний метод неможливо застосувати в цій ситуації оскільки ч. 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою міри її обчисленні.

Аналізуючи зміст таких документів, суд доходить висновку, що вони були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.

Натомість відповідач поставив під сумнів їх достовірність у зв`язку з виявленням певних розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, рішення про коригування митної вартості товарів від 02 лютого 2021 року №UA100490/2021/510014/1 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги належить задовольнити.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, зважаючи на задоволення позовних вимог понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 270, 00 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електростанції (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код ЄДР: 22927045) до Київської митниці Держмитслужби, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555, за місцезнаходженням: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555, за місцезнаходженням: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А) про коригування митної вартості товару UA 100490/2021/510014/1 від 02 лютого 2021 року.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555, за місцезнаходженням: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8А) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електростанції (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код ЄДР: 22927045) судовий збір в розмірі 2 270, 00 ( дві тисячі двісті сімдесят гривень 0 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору