Справа № 640/11043/22
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/11043/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому позивач, після уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу при призначенні та обчисленні пенсії за віком врахувати заробітну плату за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року на підставі архівних довідок від 09 лютого 2021 року № М-299 про отримання заробітної плати з січня 1983 року по грудень 1987 року в управлінні «Севрибхолодфлот», від 09 лютого 2021 року № М-799 про отримання заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року в ПО «Мурманрибпром», від 09 лютого 2021 року № М-300 про отримання заробітної плати з січня 1988 року по січень 1990 року в управлінні «Севрибхолодфлот», виданих Державним архівом Мурманської області;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу, починаючи з 17 травня 2021 року з врахуванням заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року на підставі архівних довідок від 09 лютого 2021 року № М-299 про отримання заробітної плати з січня 1983 року по грудень 1987 року в управлінні «Севрибхолодфлот», від 09 лютого 2021 року № М-799 про отримання заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року в ПО «Мурманрибпром», від 09 лютого 2021 року № М-300 про отримання заробітної плати з січня 1988 року по січень 1990 року в управлінні «Севрибхолодфлот», виданих Державним архівом Мурманської області.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що з 17 травня 2021 року йому призначили пенсію за віком. До заяви про призначення пенсії за віком були долучені довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області, які відповідачем не були прийняті до уваги.

19 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про допризначення пенсії із заробітної плати за періоди з 1983 року по 1987 рік у районах Крайньої Півночі.

У листі від 22 лютого 2022 року № 4828-2493/М-02/8-2600/22 відповідачем зазначено, що ним розглянути зазначені довідки. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані. Для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату направлений запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки. Після проведення зустрічної перевірки та надання інформації щодо достовірності видачі довідок, відповідачем буде розглянуто питання щодо перерахунку пенсії.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивач у період з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року працював матросом у м. Мурманську в управлінні «Севрибхолодфлот», що також підтверджується довідками про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, виданими Державним архівом Мурманської області, особовими карками та трудовими договорами, які знаходяться в пенсійній справі позивача.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в м. Києві подало відзив на позовну заяву від 14 жовтня 2022 року, вказуючи на те, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислений відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в м. Києві розглянуто архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані. Для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату направлений запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки. На даний час відповіді від з Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки не надходило.

ОСОБА_1 звернувся із зверненням від 19 січня 2022 року, яке зареєстровано 26 січня 2022 року № 2493/М-2600-22 щодо перерахунку пенсії. Листом від 22 лютого 2022 року № 48282493/М-02/8-2600/22 надано роз`яснення щодо пенсійного забезпечення позивача.

Відповідач вказує, що дії ГУ ПФУ в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням вказаного ГУ ПФУ в м. Києві просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивачем до суду надано додаткові пояснення від 11 квітня 2025 року, які є аналогічними до позовної заяви.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 160/11043/22.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

06 травня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві (Дарницький район) із заявою, зареєстрованою за № 5802, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи, зокрема архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в м. Києві (Солом`янський район) від 13 травня 2021 року № 30 про призначення пенсії позивачу з 17 травня 2021 року призначено пенсію за віком при наявному страховому стажі 42 роки 11 місяців 18 днів, пенсію обчислено із заробітної плати за періоди страхового стажу з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року.

19 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про допризначення пенсії з дня права на підставі долучених до заяви від 06 травня 2021 року документів.

Листом від 22 лютого 2022 року № 48282493/М-02/8-2600/22 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в м. Києві розглянуто архівні довідки про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державним архівом Мурманської області. Завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складені довідки, не надані. Для перевірки достовірності видачі довідок про заробітну плату направлений запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо проведення перевірки. Після проведення зустрічної перевірки та надання інформації щодо достовірності видачі довідок, відповідачем буде розглянуто питання щодо перерахунку пенсії.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24 лютого 1983 року позивач у період з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року працював матросом у м. Мурманську в управлінні «Севрибхолодфлот».

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) складає 42 роки 11 місяців 18 днів. У межах спірних правовідносин до страхового стажу позивачу зараховано період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року матросом в управлінні «Севрибхолодфлот» м. Мурманськ.

В архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Державного підприємства «Управління рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», в особових рахунках наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в управлінні рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», його заробітна плата складала з січня 1983 року по грудень 1987 року (в рублях): січень 1983 року 13,10, лютий 1983 року 143,85, березень 1983 року 423,33, квітень 1983 року 511,55, травень 1983 року 330,31, червень 1983 року 352,21, липень 1983 року 490,04, серпень 1983 року 490,04, вересень 1983 року 390,58, жовтень 1983 року 511,35, листопад 1983 року 494,83, грудень 1983 року 289,43, січень 1984 року 471,32, лютий 1984 року 596,72, березень 1984 року 563,12, квітень 1984 року 205,52, травень 1984 року 221,26, червень 1984 року 397,00, липень 1984 року 324,58, серпень 1984 року 191,38, вересень 1984 року 180,79, жовтень 1984 року 608,53, листопад 1984 року 451,10, грудень 1984 року 491,80, січень 1985 року 479,03, лютий 1985 року 476,74, березень 1985 року 491,80, квітень 1985 року 219,87, травень 1985 року 372,74, червень 1985 року 758,95, липень 1985 року 794,90, серпень 1985 року 794,90, вересень 1985 року 372,61, жовтень 1985 року 246,07, листопад 1985 року 521,09, грудень 1985 року 564,51, січень 1986 року 564,51, лютий 1986 року 357,03, березень 1986 року 277,63, квітень 1986 року 289,96, травень 1986 року 660,43, червень 1986 року 747,47, липень 1986 року 816,70, серпень 1986 року 756,56, вересень 1986 року 493,43, жовтень 1986 року 382,15, листопад 1986 року 322,55, грудень 1986 року 598,54, січень 1987 року 183,77, лютий 1987 року , березень 1987 року , квітень 1987 року , травень 1987 року 64,82, червень 1987 року 343,00, липень 198дня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

В архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Державного підприємства «Управління рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», в особових рахунках наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював в БПО «Севриба», управлінні рефрижераторного та прийомно-транспортного флоту «Севрибхолодфлот», його заробітна плата складала з січня 1988 року по січень 1990 року (в рублях): січень 1988 року 588,28, лютий 1988 року 506,91, березень 1988 року 694,11, квітень 1988 року 479,40, травень 1988 року 397,12, червень 1988 року 808,52, липень 1988 року 844,66, серпень 1988 року 798,46, вересень 1988 року 668,76, жовтень 1988 року 721,22, листопад 1988 року 893,93, грудень 1988 року 821,26, січень 1989 року 908,72, лютий 1989 року 866.33, березень 1989 року 747,85, квітень 1989 року 825,19, травень 1989 року 640,44, червень 1989 року 362,50, липень 1989 року 725,26, серпень 1989 року 716,64, вересень 1989 року 82,81, жовтень 1989 року 153,12, листопад 1989 року 206,30, грудень 1989 року 380,02, січень 190 року 403,81. У вказаний період часу робітникам підприємства був встановлений районний коефіцієнт до заробітної плати у розмірі 40 %. Нарахування заробітної плати вказані з урахуванням надбавок за стаж роботи в районах Крайньої Півночі у розмірі 80 %. Примітка: нарахування відсутні (причини не вказано): з 01 квітня 1988 року по 03 квітня 1988 року, з 26 листопада 1989 року по 30 листопада 1989 року, з 03 грудня 1989 року по 04 грудня 1989 року, з 05 січня 1990 року по 07 січня 1990 року. Знаходився у резерві без сплати: з 29 серпня 1989 року по 20 вересня 1989 року, з 04 жовтня 1989 року по 15 жовтня 1989 року, з 27 жовтня 1989 року по 05 листопада 1989 року. У довідку не включено компенсаційні виплати та виплати одноразового характеру. Підстава: ф. Р-412, оп. 8, д. 7667, лл. 9-23.

В архівній довідці від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», зазначено, що в документах архівного фонду Виробничого об`єднання «Мурманрибпром» наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово працював на виробничому об`єднанні «Мурманрибпром» матросом 1 класу, помічником консервного майстра з 19 січня 1987 року (наказ від 20 січня 1987 року № 13 про прийом тимчасово направленого з управління «Севрибхолодфлот») по 26 травня 20187 року (наказ від 11 травня 1987 року № 91 про звільнення та направлення до постійного місця роботи до управління «Севрибхолодфлот», стаття КЗпП не вказана). Організація знаходиться в м. Мурманськ. Відповідно до довідника по історії адміністративно-територіального ділення Мурманської області м. Мурманськ у 1987 році знаходився на території Мурманської області. Відповідно до переліку районів Крайньої Півночі та місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029, у вказаний період на робітників підприємств, установ та організацій, розташованих в м. Мурманськ, розповсюджувалися пільги для осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі, передбачені Президією Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року. Відповідно до історичної довідки до вищевказаних фондів основними видами діяльності підприємства є: добича риби та морепродуктів у водах Мирового океану, прибережної зони та внутрішньої водойми Мурманської області. У колективному договорі за 1987 рік посади матроса, майстра по обробці риби значаться у переліку посад екіпажів судин. В особовому рахунку ОСОБА_1 за періоди командировки є нарахування заробітної плати з січня 1987 року по травень 1987 року (в рублях): з 19 січня по 28 січня 1987 року 73,06, з 29 січня по 31 січня 1987 року 27,39, з 01 лютого по 28 лютого 1987 року 552,92, з 01 березня по 31 березня 1987 року 777,39, з 01 квітня по 30 квітня 1987 року 7дня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Суд звертає увагу, що при вирішенні цієї справи, суд керується законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до абзаців другого, п`ятого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Оскільки 60 років позивачу виповнилося 16 травня 1961 року, необхідний страховий стаж для призначення йому пенсії за віком має складати не менше 28 років.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

В абзаці першому частини другої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV:

- призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом;

- звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи;

- порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з пунктом 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1 в редакції, чинній на час первинного звернення позивача з заявою про призначення пенсії), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр). Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебувного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18) та дійшла такого правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

Відповідно до підпункту 3 пункт 2.1 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзац 2 підпункту 3 пункту 2.1).

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) (абзац 3 підпункту 3 пункту 2.1).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку (абзац 5 підпункту 3 пункту 2.1)

Пунктом 2.10 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Відповідно до пункт 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З аналізу наведених норм законодавства слідує висновок, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Таким чином, довідки із зазначенням заробітної плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховуються для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. При цьому, в таких довідках має бути зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Щодо неврахування відповідачем архівних довідок про заробітну плату від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, виданих Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», при призначенні пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частин першої, четвертої Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, при призначенні пенсій громадянам України застосуванню підлягають:

- норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на відповідні пенсійні виплати;

- норми міжнародного договору у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання про призначення пенсії громадянину України уповноважений територіальний орган Пенсійного Фонду України має встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії.

Постановою Верховної ради України № 1958-ХІІ від 10 грудня 1991 року «Про ратифікацію Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав» було ратифіковано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, підписану від імені України 08 грудня 1991 року у м. Мінську.

Відповідно до статей 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року високі Договірні Сторони гарантують своїм громадянам незалежно від їхньої національності або інших відмінностей рівні права і свободи. Кожна з Високих Договірних Сторін гарантує громадянам інших Сторін, а також особам без громадянства, що проживають на її території, незалежно від їхньої національної належності або інших відмінностей громадянські, політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи відповідно до загальновизнаних міжнародних норм про права людини. Високі Договірні Сторони розвиватимуть рівноправне і взаємовигідне співробітництво своїх народів і держав у галузі політики, економіки, культури, освіти, охорони здоров`я, охорони навколишнього середовища, науки, торгівлі, у гуманітарній та інших галузях, сприятимуть широкому інформаційному обміну, сумлінно і неухильно дотримуватимуться взаємних зобов`язань. Сторони вважають за необхідне укласти угоди про співробітництво у зазначених галузях.

Уряди держав-учасниць Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року, керуючись статтями 2, 4 цієї Угоди, уклали 13 березня 1992 року Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення (далі Угода від 13 березня 1992 року).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року:

1) призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання;

2) для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою;

3) обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року № 01-1/2-07 визначено, зокрема, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди від 13 березня 1992 року. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на призначення пенсії відповідачем повинна була бути врахована заробітна плата, отримана на території будь-якої з держав учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

При цьому, суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Державу галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

За змістом статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються, зокрема, щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії (частина перша статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України»).

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України, суд дійшов висновку, що за особами, яким в період дії міжнародного договору набули відповідного страхового стажу для отримання пенсії з урахуванням норм такого міжнародного договору, зберігається право на її отримання, оскільки на момент припинення дії міжнародного договору вже існує захищене право особи на пенсійні виплати.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10 січня 2023 року, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10 січня 2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13 березня 1992 року припинила дію з 19 червня 2023 року щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

Проте, частиною другою статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року було гарантовано, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Суд вказує, що оскільки позивач за життя набув трудовий стаж у той час, коли вказана Угода діяла, як зі сторони України, так і зі сторони Російської Федерації, пенсійні права громадян держав-учасників Угоди, що виникли у відповідності до положень даної Угоди, не втрачають своєї сили і в разі його виходу з Угоди держави-учасника, на території якого вони проживають.

Крім того, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Закону України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, з 23 грудня 2022 року, а положення Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» з 02 грудня 2022 року.

Після зупинення дії Конвенція Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з Російською Федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами Росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостиля.

Однак, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Архівні довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799 про заробітну плату ОСОБА_1 , видані архівною установою Російської Федерації, підписані заступником директора і начальником соціально-правових запитів, скріплена гербовою печаткою.

З архівних довідок від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799 убачається, що в них відсутні відомості щодо первинних документів, на підставі яких видані довідки про розмір заробітної плати позивача.

Проте, положеннями пункту 2.10 розділу IІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 установлено, що у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відтак, недодержання архівною установою Російської Федерації встановленої форми довідки або не зазначення в довідці особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, не може слугувати підставою для відмови позивачу у прийнятті такої довідки про заробітну плату.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що архівні довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, № М-300, № М-799, видані Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», про заробітну плату ОСОБА_1 підлягають врахуванню органами Пенсійного фонду України для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У правовідносинах, що склалися, отримавши заяву позивача про перерахунок його пенсії з урахуванням вищевказаних довідок, відповідачем прийнято рішення (лист) про відмову у перерахунку пенсії позивача враховуючи, що вони не підтверджені первинними документами.

У той же час, саме на відповідача покладається обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунку пенсії, зокрема, звернення до суб`єктів видачі довідок з метою проведення такої перевірки, доказів здійснення вказаного (з травня 2021 року) матеріали справи не містять.

Відтак, дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії не відповідають вимогам чинного законодавства. Фактично відповідач усунувся від виконання свого обов`язку щодо належного розгляду заяви позивача, а відтак такі дії відповідача є протиправними та порушують права позивача.

Суд зауважує, що порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення відбулося внаслідок протиправних дій ГУ ПФУ в м. Києві, вчинених під час призначення пенсії, а не внаслідок рішень (дій, бездіяльності) пенсійних органів, прийнятих, (вчинених, допущеної) під час розгляду заяви про перерахунок пенсії.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за віком із врахуванням заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із врахуванням його заробітної плати за період роботи з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області» з дня призначення пенсії, а саме з 17 травня 2021 року, та провести виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вказане позовні вимоги належить задовольнити повністю лише зі словесним корегуванням обраного позивачем способу судового захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на отримання пенсії у належному розмірі як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій територіального органу Пенсійного фонду України, судовий збір у розмірі 992,40 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком із врахуванням заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із врахуванням його заробітної плати за період роботи з 28 січня 1983 року по 25 січня 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-299, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», заробітної плати за період з січня 1988 року по січень 1990 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-300, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області», та заробітної плати за період з січня 1987 року по травень 1987 року відповідно до архівної довідки від 09 лютого 2021 року № М-799, виданої Державною обласною казенною установою «Державний архів Мурманської області» з дня призначення пенсії, а саме з 17 травня 2021 року, та провести виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль