Справа № 200/6406/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №200/6406/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 р. у справі № 200/6406/24 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №09 від 28.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 20.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати набуття такого права (з 31.12.2023);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1995 по 31.12.1998, з 23.02.2009 по 25.04.2010 до пільгового стажу роботи за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; період військової служби з 16.11.1987 по 08.02.1989 до стажу роботи з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №09 від 28.08.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до його пільгового стажу періодів роботи з 01.06.1995 по 31.12.1998 та з 23.02.2009 по 25.04.2010 за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.06.1995 по 20.09.2006, з 21.09.2006 по 22.01.2009, з 23.01.2009 по 25.04.2010, оскільки довідка від 26.03.2024 №030301- 289/к про підтвердження спеціального трудового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не відповідає додатку №5 до п.20 Порядку №637 (не зазначено професія, посада та характер виконуваних робіт згідно Постанови КМУ від 16.01.2003 №36, довідка не містить посилання на накази та табель обліку робочого часу за період роботи заявника, довідка не засвідчена гербовою печаткою підприємства).

Період трудової діяльності з 01.01.1999 по 22.02.2009 зараховано до пільгового стажу згідно відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Довідка про період військової служби в складі діючої армії в період бойових дій та інші документи, що підтверджують факт участі у бойових діях в Республіці Афганістан відсутні.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

20.08.2024 позивач через вебпортал електронних послуг звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Заява за принципами екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.08.2024 №09 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2.

До пільгового стажу позивача за списком №2 не зараховано періоди його трудової діяльності з 01.06.1995 по 20.09.2006, з 21.09.2006 по 22.01.2009 і з 23.01.2009 по 25.04.2010, оскільки довідка від 26.03.2024 №030301-289/к про підтвердження спеціального трудового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не відповідає додатку №5 до п. 20 Порядку №637 (не зазначено професія, посада та характер виконуваних робіт згідно постанови КМУ від 16.01.2003 №36; довідка не містить посилання на накази та табель обліку робочого часу за період роботи заявника і не засвідчена гербовою печаткою підприємства).

Зазначено, що довідка про період військової служби у складі діючої армії в період бойових дій та інші документи, що підтверджують факт участі у бойових діях в Республіці Афганістан, відсутні.

Таким чином, на думку відповідача-2, страховий стаж позивача становить 35 років 00 місяців 14 днів, пільговий стаж за списком №2 становить 10 років 1 місяць 22 дні.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 позивач проходив військову службу з 19.05.1987 по 01.04.1989.

У пункті 21 військового квитка зазначено, що ОСОБА_1 відзначено медаллю 70 років ВС СССР «Воїну інтернаціоналісту від вдячного афганського народу».

Згідно посвідчення учасника бойових дій від 10.07.1998 серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

03.10.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ).

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, всупереч доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у цій справі слід застосувати саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-ІV.

Як встановлено судом, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивач досяг необхідного визначеного пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення віку, мав необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення пенсії позивачу відповідач не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для останнього, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.06.1995 по 20.09.2006, з 21.09.2006 по 22.01.2009, з 23.01.2009 по 25.04.2010, оскільки довідка від 26.03.2024 №030301- 289/к не відповідає додатку №5 до п.20 Порядку №637, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 , копія якої наявна в матеріалах справи, позивач у спірні періоди працював у Приватному акціонерному товаристві «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ»:

з 04.08.1994 помічником майстра у обтискному цеху;

з 01.06.1995 переведений у обтискному цеху майстром з ремонту металургійного обладнання (наказ №263/к від 09.06.1995);

з 01.03.2002 переведений у обтискному цеху майстром з ремонту устаткування (наказ №91/к від 04.03.2002);

з 21.09.2006 переведений у обтискному цеху механіком цеху (наказ №1177/к від 21.09.2006);

з 23.01.2009 переведений у обтискному цеху старшим майстром з ремонту устаткування (механічного) (наказ №91/к від 23.01.2009);

з 23.04.2012 переведений у обтискному цеху майстром з ремонту устаткування (кранового та механічного) (наказ №1133/к від 23. 04.2012).

Професія «майстри, старші майстри з ремонту устаткування» передбачена позицією 2040100б-23362 розділу III «МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (ЧОРНІ МЕТАЛИ)» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Крім того, професія «майстри (старші майстри) з ремонту устаткування» передбачена позицією 3.1б розділу III «ЧОРНА МЕТАЛУРГІЯ» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Крім того, згідно довідки від 26.03.2024 №030301-289/к, виданої ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивач працював повний робочий день у ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» з 01.06.1995 по 20.09.2006, з 21.09.2006 по 22.01.2009, з 23.01.2009 по 25.04.2010 і виконував роботи у цеху обтискному за професією, посадою майстри, старші майстри з ремонту устаткування (майстер з ремонту устаткування (механічного)), що передбачено Списком 2, розділом ІІІ, підрозділом 3б., код КП Позиція 3.3б, на підставі ПКМУ від 16.01.2003 №36.

У довідці також зазначена додаткова інформація про атестацію робочих місць згідно Наказів по комбінату №46 від 16.02.2000 (перша атестація робочого місця), №315тр від 28.09.2001, №300 від 18.09.2006.

Довідка має підписи заступника директора начальника УП та РП, головного бухгалтера, заступника начальника відділу кадрів та засвідчена печаткою підприємства.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірного періоду роботи, які не мають дефектів їх вчинення.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у вказані періоди, що є підставою для їх включення до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до його пільгового стажу періодів роботи з 01.06.1995 по 31.12.1998 та з 23.02.2009 по 25.04.2010 за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 р. у справі №200/6406/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 р. у справі №200/6406/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 29 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко