Справа № 240/1860/24
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/1860/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування наказу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2023 №767 про притягнення до дисциплінарної відповідальності матроса ОСОБА_1 у виді "суворої догани";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2023 №767 про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині не включення до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року матроса ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 включити до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року матроса ОСОБА_1 і здійснити виплату грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що Військовою частиною НОМЕР_1 винесено наказ від 24.12.2023 №767, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а саме: суворої догани за відмову виконувати бойовий наказ 10 грудня 2023 року. Також позивач зауважує, що Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не включено до наказу про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року. Вважає, що вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий без проведення службового розслідування, яке мало б бути проведено для встановлення всіх істотних фактів вчинення позивачем правопорушення. У зв`язку з чим звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а притягнення його дисциплінарної відповідальності та зменшення виплати належного грошового забезпечення відбулося без належних правових підстав та без доведення вини позивача у спосіб, визначений законом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Липи В.А. від 05.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" від 18.07.2024 №135 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2024, у зв`язку з призовом з 04.07.2024 на військову службу судді Липи В.А., справу передано на розгляд судді Шимоновичу Р. М.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 прийнято до провадження адміністративну справу № 240/1860/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування наказу. Розгляд справи вирішено здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що 11 грудня 2023 року тимчасово виконуючим обов`язки командира десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було подано до стройової частини НОМЕР_2 рапорт, згідно якого 10 грудня 2023 року, вході доведення клмандиром 3 РТГр бойового наказу №36/дск, військовослужбовцям десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , в тому числі кулеметнику 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , злісно відмовився виконувати бойовий наказ, пов`язаний з заходами із забезпечення захисту суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану, а саме: здійснення переміщення в район дач населеного пункту АДРЕСА_1 , та перехід до стійкої оборони на взводному опорному пункті поблизу населеного пункту Підстепне для недопущення прориву противника в тил, тим самим підірвали бойову готовність підрозділу.

Відмітив, що одночасно із рапортом тимчасово-виконуючого обов`язків командира десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , до стройової частини НОМЕР_2 було подано рапорт та пояснення кулеметником 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Зауважив, що у своєму рапорті та пояснені ОСОБА_1 повідомив та підтвердив, що йому належним чином доведено попередне бойове розпорядження №101 від 30.11.2023 командиром роти та відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ доведений. Тобто, позивач у своєму рапорті та поясненні у повній мірі визнав свою вину у відкритій відмові виконувати бойовий наказ.

Переконаний, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов?язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду врахувався характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Вважає, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 24.12.2023 №767 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності матроса ОСОБА_3 , матроса ОСОБА_4 , матроса ОСОБА_5 , матроса ОСОБА_6 , матроса ОСОБА_1 , матроса ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 та матроса ОСОБА_9 » позивачу оголошено сувору догану.

Зі змісту вказаного наказу слідує, що на підставі рапорту №740/35/8521 від 11.12.2023 тимчасово виконуючого обов`язки командира десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_10 , стало відомо про злісну відмову військовослужбовців десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 , в тому числі матроса ОСОБА_1 , виконувати бойовий наказ, щодо виконання бойового завдання із забезпеченням захисту суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану, а саме здійснення переміщення в район населеного пункту АДРЕСА_1 , та перехід до стійкої оборони на взводному опорному пункті поблизу населеного пункту Підстепне для недопущення прориву противника в тил. Тим самим підірвали бойову готовність підрозділу.

Вищевказане стало можливим внаслідок грубого порушення військовослужбовцями вимог статей 6, 11, 16, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 402, 403 Кримінального кодексу України.

З метою попередження подібних випадків в подальшому та притягнення, зокрема, матроса ОСОБА_1 , до дисциплінарної відповідальності, керуючись статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтями 45, 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вирішено:

1. За відмову виконувати наказ 10 грудня 2023 року, накласти, зокрема, на матроса ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - «сувора догана».

2. За відмову виконувати наказ 10 грудня 2023 року, відповідно до пункту 14 Розділу XXXIV «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами), зокрема матроса ОСОБА_1 не включати до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року.

Не погоджуючись з накладеним на позивача дисциплінарним стягненням, останній вважає наказ, на підставі якого такий було застосовано, протиправним та таким, що порушуює законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений, та діє станом на час розгляду справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2 - 4 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з вимогами ст. 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту (ст. 49 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За правилами ст. 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Частиною 1 ст. 40 Закону № 2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Оцінюючи спірний наказ, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Суворої догани», за відмову виконувати бойовий наказ, суд зазначає про таке.

Згідно пункту 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно пункту 128 цього Статуту, солдат зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.

Cутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі- Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституціїта законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, в) сувора догана.

Матеріали справи підтверджують, що оскаржуваним наказом притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

За ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Зі змісту спірного наказу від 24.12.2023 №767 вбачається, що обставини вчинення дисциплінарного проступку позивачем відбувались 10.12.2023.

Рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира десантно-штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , щодо невиконання позивачем 10.12.2023 бойового наказу, був поданий до стройової частини військової частини НОМЕР_1 11 грудня 2023 року, який зареєстрований за номером 740/35/8521. Проте лише 15.12.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 накладено на вказаний рапорт резолюцію та 24.12.2023 видано наказ №767.

Таким чином, вказаний наказ винесений з порушенням вимог положень статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Водночас, судом з`ясовано, що у спірних правовідносинах службове розслідування не проводилося.

Відповідно пункту 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів визначено затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

У пункті 2 Порядку наведене тлумачення таких термінів, як службова перевірка та службове розслідування.

Під службовою перевіркою розуміється комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.

Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Виходячи з даного визначення, слід розуміти, що проведення службового розслідування може бути призначено не у кожному випадку порушення виконавської дисципліни, проте, з метою встановлення підстав для його проведення є обов`язковою службова перевірка, в процесі якої встановлюється інформація щодо правопорушення.

У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування може призначатися, і такі випадки стосуються невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до тяжких наслідків, чи завдали шкоди державі, а також в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Також у даному розділі передбачено випадки, коли службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідач наполягає на тому, що в спірному випадку обставини вчиненого позивачем правопорушення не потребували додаткового встановлення.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного.

Згідно вимог розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка, під час якої встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.

Згідно обставин цієї справи, відповідачем службова перевірка відносно позивача не проводилась, тобто не було здійснено заходів з метою з`ясування обставин правопорушення або порушення виконавської дисципліни; наявність чи відсутність події вчинення правопорушення.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.2 статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Вищенаведене свідчить, що за своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

З матеріалів справи слідує, що 10.12.2023 в ході доведення командиром 3 РТГр бойового наказу №36/дск, військовослужбовець десантно штурмової роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 злісно відмовився виконувати бойовий наказ щодо виконання бойового завдання із забезпеченням захисту суверенітету та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану, а саме здійснення переміщення в район населеного пункту АДРЕСА_1 , та перехід до стійкої оборони на взводному опорному пункті поблизу населеного пункту Підстепне для недопущення прориву противника в тил. Тим самим підірвали бойову готовність підрозділу.

10.12.2023 позивачем подано пояснення відповідачу, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ, з причин травми колін та спини, у зв`язку з чим з 28.11.2023 очікував на дозвіл звернутися до лікаря.

Одночасно, цього ж дня, позивачем подано рапорт відповідачу, у якому зазначено про те, що ОСОБА_1 відкрито відмовляється виконувати бойовий наказ, доведений командиром роти. Зазначив, що даний рапорт власноруч написаний, жодного примусу морального чи фізичного характеру під час складання рапорту не було.

У відзиві на позовну заяву відповідач звернув увагу на те, що у своєму рапорті та поясненні ОСОБА_1 повідомив та підтвердив, що йому належним чином доведено попередне бойове розпорядження №101 від 30.11.2023 командиром роти, проте він відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ. Тобто, позивач у своєму рапорті та поясненні у повній мірі визнав свою вину у відкритій відмові виконувати бойовий наказ.

Проте, суд звертає увагу на те, що пояснення позивача та його рапорт, суперечать одне одному, адже по суті мають різний зміст та відмінності у подіях, які виникли.

Суд наголошує, що відповідач, приймаючи спірний наказ, оцінюючи надане пояснення та дії позивача, мав звернути увагу та перевірити чи обставини, зазначені у ньому, свідчать про умисне порушення службової дисципліни чи вказують на причину певного стану здоров`я, а не ігнорування позивачем виконання своїх обов`язків.

Отже, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач, мав провести службове розслідуванням з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню відповідного правопорушення.

На основі поданих пояснень і доказів, на думку суду, приймаючи спірний наказ, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем допущено формальний підхід до з`ясування усіх обставин у вчиненні позивачем дисциплінарного проступку.

Варто відмітити, що оскаржуваний наказ, враховуючи обставини непроведення службового розслідування, не містить даних щодо врахування/неврахування під час накладення на позивача спірного дисциплінарного стягнення та обрання його виду: характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Стала судова практика підтверджує наявність узгодженої позиції, що невиконання уповноваженим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Правові висновки налогічного змісту містяться, зокрема, в постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №640/18156/20.

На переконання суду, відповідачем не наведено мотивів, за яких він вважає, що службова перевірка в конкретному випадку не була обов`язковою.

Як зазначено вище, виходячи з приписів Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України службова перевірка має передувати прийняттю рішення або про призначення службового розслідування або про застосування дисциплінарного стягнення за наявності відповідних підстав.

Виходячи з наявних у справі доказів та доводів сторін, службова перевірка відповідачем не проводилась, а відповідно, обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни у належний спосіб встановлені не були, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що відповідачем фактично не було дотримано принципу пропорційності, не враховано усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, рішення прийняте виключно на підставі рапорту та без врахування позиції сторони, щодо якої прийнято оскаржуване рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що у разі непроведення службового розслідування спірний наказ від 24.12.2023 №767 прийнято відповідачем без належного обґрунтування та конкретизації фактичних обставин, допущеного позивачем правопорушення, то вина останнього не є доведеною, що свідчить про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи Військової частини НОМЕР_1 не спростовують наведені висновки суду, оскільки право відповідача щодо проведення службового розслідування не спростовує необхідність доведення вини військовослужбовця в кожному конкретному випадку.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що відповідачем не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, протиправно видано оскаржуваний наказ, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Разом з тим, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позовні вимоги в частині оскарження спірного наказу стосовно не включення до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року також підлягають задоволенню, як похідні, оскільки не включення позивача до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року є прямим наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2023 №767.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправним, скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2023 №767 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді "суворої догани" та не включення його до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 включити ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової грошової винагороди за грудень 2023 року та здійснити виплату грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 травня 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович