Справа № 300/8057/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8057/24 пров. № А/857/190/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №300/8057/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в І інстанції Чуприна О.В.,

дата ухвалення рішення 28.11.2024,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач, пенсіонер, заявник, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, Управління, орган пенсійного забезпечення), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі апелянт, відповідач 2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 23.07.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача 2 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з 23.07.2024 та у зарахуванні до стажу період роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та з 15.10.2014 отримає пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Пенсіонер 23.07.2024 звернувся до відповідача 1 із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії у подвійному розмірі за період роботи в Обласному наркологічному диспансері з 01.11.2011 по 31.03.2020. За результатами розгляду означеної заяви із долученими до такої документами, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.08.2024 проведено перерахунок пенсії, а саме у страховому стажі за період роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 внесено особливість трудової діяльності, як працівнику охорони здоров`я (медичний заклад, стаття 60). Водночас, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 09.09.2024 за №7641-6353/П-02/8-0900/24 повідомило позивача про те, що пільгове обчислення страхового стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту також Закон №1788-XII) застосовується до 01.01.2004, а отже відсутні законні підстави для обчислення періоду роботи ОСОБА_1 у закладі надання психіатричної допомоги з 01.11.2011 по 31.03.2020 у подвійному розмірі.

Як зазначив позивач, стаття 60 Закону №1788-XII є чинною по теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує означену статтю та не зупиняє її дію. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 у цій справі позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування під час розгляду заяви від 23.07.2024 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.08.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу період його роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.08.2024 нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу період його роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 гривень.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що період роботи позивача з 01.04.2004 для розрахунку страхового стажу зараховано в ординарному розмірі відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що підстави для зарахування періоду роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради в подвійному розмірі відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» - також відсутні.

Апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).

Відповідачі, у поданих відзивах фактично підтвердили вказані періоди роботи ОСОБА_1 та не заперечують про їх зарахування до страхового стажу позивача.

Також відповідачами не заперечується факт роботи позивача в закладі надання психіатричної допомоги у спірний період, свідченням чого є зарахування такого періоду із зазначенням особливості трудової діяльності «працівник охорони здоров`я» із приміткою «Мед. заклад із ст.60». Своєю чергою, КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ є закладом з надання психіатричної допомоги.

Отже, стаж роботи за період з 01.11.2011 по 31.03.2020 в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.

При цьому, бездіяльність відповідача 2 щодо незарахування до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в закладі з надання психіатричної допомоги не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною, а період роботи позивача в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 "Прикінцеві положення" Закон №1058-IV з 01.11.2011 по 31.03.2020 підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.08.2024, перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період його роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

Таким чином, позов задоволено частково.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 15.10.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.36-42).

Як слідує із наявних в матеріалах справи диплому серії НОМЕР_1 , трудової книжки від 01.08.1977 та трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16.11.2007, довідки від 16.07.2024 за №13047, рішення про перерахунок пенсії позивача №79 від 17.09.2024 загальний страховий стаж пенсіонера з 01.10.2024 складає: 49 років 09 місяців 19 днів (стаж враховано по 28.02.2023), зокрема (а.с.11-20, 21, 61, 135-143):

- з 01.09.1971 по 25.06.1977 навчання у вищих/середніх навчальних закладах;

- з 01.08.1977 по 24.07.1978 проходження інтернатури по терапії в Міській лікарні №3 міста Миколаїв;

- з 02.08.1978 по 14.04.1979 робота лікарем-терапевтом в Міській лікарні №3 міста Миколаїв;

- з 18.06.1979 по 30.08.1980 робота головним лікарем Кулачівської лікарської амбулаторії;

- з 01.09.1980 по 01.09.1982 проходження ординатури в Івано-Франківському медінституті;

- з 30.11.1982 по 01.04.1983 робота викладачем анатомії в Івано-Франківському медучилищі;

- з 07.04.1983 по 18.05.1984 робота у Трускавецькій міській лікарні;

- з 26.07.1984 по 07.12.1986 робота у Трускавецькій територіальній раді по управлінню курортами профсоюзів Центральної курортної поліклініки лікарем-ендокринологом;

- з 08.12.1986 по 13.09.2001 робота дільничим лікарем терапевтом у Трускавецькій центральній міській лікарні;

- з 14.09.2001 по 31.12.2003 робота на 0,5 ставки лікаря терапевта терапевтичного відділення №1 Центральної міської клінічної лікарні;

- з 01.01.2004 по 31.10.2011 робота лікарем-терапевтом денного стаціонару у Міській поліклініці №3 м. Івано-Франківськ;

- з 01.11.2011 по 31.03.2020 робота в КНП "Прикапатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради", зокрема з 01.11.2011 за зовнішнім сумісництвом, а з 10.09.2013 за основним місцем роботи на посаді лікар-терапевт загально-лікарняного персоналу (довідка від 16.07.2024 за №13047) (стаж в медичному закладі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховано в одинарному розмірі (8 років 05 місяців);

- з 01.05.2020 по 04.05.2020, з 01.06.2020 по 03.06.2020, з 01.07.2020 по 06.07.2020, з 01.08.2020 по 07.08.2020, з 01.09.2020 по 07.09.2020, з 01.10.2020 по 04.10.2020, з 01.11.2020 по 18.11.2020, з 01.12.2020 по 28.02.2021, з 01.03.2021 по 24.07.2021, з 01.08.2021 по 28.02.2022, з 01.08.2022 по 28.02.2023 робота лікарем-терапевтом амбулаторно-клінічного відділення ТОВ "Клініко-діагностичний центр".

ОСОБА_1 23.07.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії, де визначив вид перерахунку "зміна надбавки по стажу в психіатричних установах" (а.с.156).

До означеної заяви пенсіонером, серед іншого, долучено довідку Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психіатричного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» від 16.07.2024 за №13047 (а.с.157). Зміст такої довідки засвідчує обставину роботи ОСОБА_1 в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» на посаді лікар-терапевт загально-лікарняного персоналу:

- з 01.11.2011 (наказ №160-к від 21.10.2011) за зовнішнім сумісництвом (0,25 посади);

- з 01.10.2012 (наказ №146-к від 28.09.2012) по 10.09.2013 (наказ №136-к від 09.09.2013) за зовнішнім сумісництвом (0,5 посади);

- з 10.09.2013 (наказ №136-к від 09.09.2013) по 31.03.2020 (наказ №63-к від 26.03.2020) за основним місцем роботи (1,0 посади).

Як свідчить зміст листа Управління від 09.09.2024 за №7641-6353/П-02/8-0900/24, за результатами опрацювання заяви позивача від 23.07.2024, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.08.2024 проведено перерахунок пенсії, а саме: у страховому стажі за період з 01.11.2011 по 31.03.2020 внесено особливість трудової діяльності як працівнику охорони здоров`я (медичний заклад, стаття 60). Така обставина визнається усіма сторонами та наведена у відзивах на позовну заяву.

Коментованим листом орган пенсійного забезпечення повідомив ОСОБА_1 про те, що страховий стаж останнього становить 49 років 09 місяців 19 днів (стаж враховано по 28.02.2023), коефіцієнт страхового стажу 0,49750. Періоди роботи пенсіонера з 01.11.2011 по 30.09.2012, з 01.10.2012 по 09.09.2013 та з 10.09.2013 по 31.03.2020 на посаді лікаря-терапевта загально-лікарняного персоналу в КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" зараховано в одинарному розмірі (а.с.25-26).

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач звернувся до суду за відновленням порушеного права на пільгове обчислення спірної частини страхового стажу у подвійному розмірі.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься апелянт) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом періоду , який є спірним у цих правовідносинах (з 01.11.2011 по 31.03.2020) позивач працював у КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» на різних посадах: з 01.11.2011 по 30.09.2012 на посаді лікаря-терапевта загально-лікарняного персоналу; з 01.10.2012 по 09.09.2013 на посаді лікаря-терапевта загально-лікарняного персоналу за зовнішнім сумісництвом; з 10.09.2013 по 31.03.2020 на посаді лікаря-терапевта загально-ліеарняного персоналу за основним місцем роботи. Вказані періоди зараховані до страхового стажу позивача в ординарному обчисленні, оскільки абзацом 1, 2 п. 16 розділу ХV «прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В свою чергу, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у закладах з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, у яких зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачі у справі не спростували, що КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради", як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні статті 60 Закону України №1788-ХІІ, є закладом з надання психіатричної допомоги.

Як вірно вказав суд першої інстанції, робота позивача у психіатричному закладі у спірний період відповідачами не спростовується та, навпаки, підтверджується розрахунком стажу, де зазначено - "Мед. Заклад із стаття 60" (зворотній бік а.с.137, 158).

Таким чином, стаж роботи за період з 01.11.2011 по 31.03.2020 в КНП "Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради" має зараховуватися до спеціального стажу в подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем 2 (апелянтом) допущено протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування під час розгляду заяви від 23.07.2024 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 у Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Крім того, апеляційний суд погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача 2 провести з 01.08.2024 перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши до стажу період його роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ та здійснити з 01.08.2024 нарахування і виплату пенсії позивачу, перерахованої внаслідок зарахування до страхового стажу період його роботи з 01.11.2011 по 31.03.2020 в Комунальному некомерційному підприємстві "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради" в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

Інші висновки суду першої інстанції відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені апелянтом в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 241, 243, 286, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі №300/8057/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк