Справа № 560/3480/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3480/25
УХВАЛА

29 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Турфлора" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 560/3480/25 за позовом Приватного підприємства "Турфлора" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 560/3480/25 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці від 17.01.2025 року №UА400000/2025/000011/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000022 від 17.01.2025 року. Стягнуто на користь приватного підприємства "Турфлора" судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Від Приватного підприємства "Турфлора" 21 травня 2025 року надійшла заява, в якій представник позивача просить ухвалити додаткове рішення у справі № 560/3480/25 та стягнути на користь приватного підприємства "Турфлора" витрати на здійснення перекладу у розмірі 5090,00 грн (п`ять тисяч дев`яносто гривень, 00 копійок), за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Відповідач 26 травня 2025 року подав до суду заперечення стосовно заяви Приватного підприємства "Турфлора" про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 560/3480/25. Вказує, що дана заява була подана позивачем на шостий день, тобто 19.05.2025 року після прийняття рішення, яке винесене судом 13.05.2025 року. Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У заяві від 19.05.2025 позивач повідомив, що квитанцію про здійснення перекладу №100 від 06.03.2025 року надав суду. Проте, вказану квитанцію на адресу Хмельницької митниці позивачем не було направлено. При цьому, в Електронному кабінеті Хмельницької митниці вона також відсутня. В зв`язку з цим відповідач Хмельницька митниця не може проаналізувати чи стосується даної справи вищевказана квитанція, оскільки в той час було подано позивачем декілька адміністративних позовів. Отже, виходячи з вищевикладеного, подання позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на здійснення перекладу, без попереднього звернення про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також без обґрунтування поважності причин, які обумовлюють неможливість підтвердження витрат до завершення розгляду справи, повинна бути залишена без розгляду відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України.

Розглянувши в письмовому провадженні заяву та вирішуючи питання про розподіл витрат на здійснення перекладу у розмірі 5090,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Стаття 252 Кодексу адміністративного судочинства України чітко регламентує, в яких випадках можливе винесення додаткового рішення, зокрема, у випадку, якщо не було вирішено питання щодо судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача, а має компенсаційний характер і, певною мірою, є відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі, процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ухвалах та постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22, від 08 січня 2024 року у справі №580/3758/19, від 23 січня 2024 року у справі №380/12348/22 Верховний Суд дійшов висновку що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21 зробив такі правові висновки. Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 05 березня 2025 року позовну заяву Приватного підприємства "Турфлора" було залишено без руху. Вказано, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи викладених державною мовою.

На виконання вимог ухвали суду від 05 березня 2025 року, позивачем було долучено до матеріалів справи належним чином оформлені додатки, перекладені державною мовою, що свідчило про усунення недоліків позовоної заяви.

Водночас, суд враховує, що ні в позовній заяві, ні в заяві про усунення недоліків у справі позивач не заявляв вимоги про стягнення витрат на здійснення перекладу за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Тобто у позовній заяві було наведено чіткий та вичерпний перелік документів на підтвердження понесених витрат у справі, при цьому суд не було повідомлено про можливість виникнення інших додаткових витрат, що понесла сторона у подальшому.

Враховуючи наведене, розгляд вимоги про стягнення витрат на здійснення перекладу, шляхом прийняття додаткового рішення по справі не можливе, позаяк, судом вирішено питання про судові витрати, що були заявлені позивачем під час розгляду справи, а перегляд висновків суду шляхом прийняття додаткового рішення у справі не допускається.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного підприємства "Турфлора" про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на здійснення перекладу у справі № 560/3480/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя П.І. Салюк