Справа № 279/2458/25
Суддя: Івашкевич О. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

Справа № 279/2458/25
Провадження №2-а/279/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області, поліцейського офіцера громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачука Адама Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ :

22.04.2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Київській області, поліцейського офіцера громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачука Адама Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову, складену поліцейським офіцером громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачуком Адамом Михайловичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автомативному режимі, серії ББА №710177, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, справу закрити.

Зазначає, що згідно з даною постановою: «Керуючи транспортним засобом Tesla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_1 07.04.2025року 09 год 50 хв на (в) м. Біла Церква по вул. Павла Скоропадського водій ОСОБА_1 керував ТЗ Tesla н/зAA1401Y здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки, роздільної смуги та транспортним засобом, що зупинився менше ніж 3 м, чим порушив п.п. 15.9 ПДР України, чим скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною І статті 122 КУпАП».

Вказує, що зупинка ТЗ мала місце на вимогу поліцейських за інших обставин.

Так, ОСОБА_1 , здійснюючи адвокатську діяльність на виконання договору від 06.03.2025 про надання правничої допомоги громадянину ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, яке на даний час розглядається Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, перебував 07.04.2025 о 09 год. 00 хв. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, розташованому за адресою: м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4а, де відбулося судове засідання у даному кримінальному провадженні, після якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні були проїхати до міста Києва з метою визначення подальших процесуальних дій у даному кримінальному провадженню. Після судового засідання ОСОБА_1 та його клієнт ОСОБА_2 вийшли з зали судового засідання та спустилися на перший поверх до двері, що веде з приміщення суду на вулицю. В цей час до нього та до клієнта підійшли невідомі особи у поліцейській формі, а також люди, одягнені у піксельну форму, перегородили вихід з приміщення суду. На запитання ОСОБА_1 , що їм від них потрібно, вони повідомили, що його клієнт нібито знаходиться у розшуку ТЦК і що він затриманий. ОСОБА_1 з клієнтом, незважаючи на незаконні дії осіб, почали все одно виходити на вулицю з приміщення з суду і всі ці особи пішли за ними. При цьому ОСОБА_1 неодноразово повідомляв особам, що були одягнені у поліцейську форму, що він являється адвокатом і зараз надає правничу допомогу громадянину та те, що вони зараз роблять є незаконними діями і вони перешкоджають адвокатській діяльності, однак вказані особи ніяк на це не реагували.

Після цього ОСОБА_1 та його клієнт, незважаючи на незаконні дії поліцейських, які полягали у намаганні перешкодити пересуванню ОСОБА_1 , сіли до автомобіля ОСОБА_1 , який був припаркований біля приміщення суду, а коли ОСОБА_1 почав рух своїм автомобілем, то його з лівої сторони різко обігнав та підрізав автомобіль марки РЕНО, сині номерні знаки 2211, а також ще один автомобіль марки РЕНО, сині номерні знаки 1886, перегородив мені дорогу спереду. Позаду його автомобіль підтиснув третій автомобіль марки РЕНО, сині номерні знаки НОМЕР_2 . Це все відбувалося, починаючи приблизно з 09 год. ЗО хв. до 11 год. 00 хв. в м. Біла Церква на вул. Павла Скоропадського, 4а з правої сторони від приміщення суду.

Позивач стверджує, що фактично мало місце незаконне затримання, з приводу чого він телефонував на службу «102» , однак виклик був проігноруваний. Також вказує, що більше ніж через годину після незаконного затримання ОСОБА_1 , о 10 год. 40 хв. поліцейський офіцер громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачук Адам Михайлович виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП), хоча це не відповідало дійсності, адже поліцейські автомобілі незаконно «підрізали» його транспортний засіб, перегородили йому дорогу та він змушений був зупинитися, щоб уникнути із ними зіткнення.

Відповідно до протоколу автоматизовного розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року розгляд позовної заяви переданий судді Івашкевич О.Г.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.05.2025 року відкрито провадження у адміністративні справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 13:00 годину 08.05.2025 року.

Учасники справи ухвалу про відкриття провадження отримали, про розгляд справи належним чином повідомлені.

19.05.2025 року Відповідачем ГУ Національної поліції у Київській області подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити, зазначає, що постанова відповідає вимогам закону, у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, отже підстави для її скасування відсутні. Також вказав, що до позовної заяви не долучено детального опису вартості наданих послуг з правничої допомоги, що є підставою для відмови у їх стягненні, а також з посиланням на шаблонність, сформовану судову практику зазначив, що сума на відшкодування витрат є неспівмірною до складності та обсягу наданих послуг.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка від 14.05.2025 року, правом подання суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Учасники направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі з урахуванням позицій, викладених у заявах по суті .

Дослідивши зміст позовних вимог, доводів відповідача-1, долучені до позовної заяви письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 07.04.2025 року о 10 години 40 хв поліцейським офіцером громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачуком А.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ББА № 710177, відповідно якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Tesla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , 07.04.2025року 09 год 50 хв на (в) м. Біла Церква по вул. Павла Скоропадського водій ОСОБА_1 керував ТЗ Tesla н/зAA1401YD здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки, роздільної смуги та транспортним засобом, що зупинився менше ніж 3 м, чим порушив п.п. 15.9 ПДР України, чим скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною І статті 122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова містить пояснення ОСОБА_1 , про те, що постанова сфабрикована, поліцейський автомобіль № 221 "підрізав" його з метою перешкоджання законній адвокатській діяльності.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та безпеки регулюються Законом України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Пунктом 15.9.(д) ПДР встановлено заборону зупинки у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини та транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 м.

Згідно диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам Національної поліції визначена ст.222 КУпАП. До підвідомчості вказаного суб`єкта віднесенно і розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в т.ч. і передбачених ст.122 КУпАП. Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національноїх поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 9 ст. 31 Закону України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України №580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Враховуючи викладене, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відеозйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії ББА №7100177 від 07 квітня 2025 року та не підтверджується жодними іншими доказами. Зокрема відповідачем не долучено до відзиву доказів проведених поліцейськими замірів відстані, а також фіксації наявності на дорозі суцільної лінії розмітки, розділювальної смуги.

Верховний Суд у постанова № 760/3696/16 від 08.02.2018 року вказав, що належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля на відстані, менш ніж визначено ПДР. Проте жодних даних та доказів про проведення замірів, їх результатів суду відповідач не надав.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Таким чином, відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке інспектор поліції вважав встановленим у постанові серії ББА №7100177 від 07 квітня 2025 року.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №7100177 від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Також судом встановлено, що 14.04.2025 року ОСОБА_1 сплатив штраф в розмірі 340,00 грн , що підтверджується електронною квитанцією (код:515с-1167-8753). У зв`язку із скасуванням постанови ББА №7100177 від 07 квітня 2025 року, сплачений на її виконання штраф підлягає стягненню з відповідача у порядку повороту виконання постанови.

Судові витрати, що складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі у порядку ч. 1 ст.139 КАС України.

У частині стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Частиною 3 цієї статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 4 ст.134 КАС України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим до позовної заяви долучений лише ордер № 1108140 від 15.04.2025 року про надання адвокатом Воробей Дмитром Анатолійовичем правничої допомоги ОСОБА_1 та копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю. Доказів витрат на правничу допомогу не долучено, у зв`язку з чим у задоволенні вимог про відшкодування 4500,00 грн слід відмовити.

Суд не вирішує питання щодо винесення окремої ухвали щодо вжиття заходів керівництвом ГУНП в Київській області до лейтенанта поліції поліцейського офіцера громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у зв`язку з грубими зловживаннями ним своїми посадовими обов`язками, що виразилися в перешкоджанні законній адвокатській діяльності та вчинення ним службового підроблення, оскільки вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними не є предметом розгляду даної справи.

На підставі викладено, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області, поліцейського офіцера громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Ткачука Адама Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 710177 від 07.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , поліцейський офіцер громади Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (вул.Привокзальна, 3, м.Біла Церква, Київська область, 09100)

Відповідач Головне Управління національної поліції у Кївській області, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська 15, .

Суддя : Оксана ІВАШКЕВИЧ