Справа № 200/8019/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №200/8019/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/8019/24 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, вч НОМЕР_1 ) у якій просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2024 роки; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 - 2024 роки; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату компенсації за неотримане речове майно відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 №178; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, компенсацію за неотримане речове майно відповідно до постанови КМУ від 16.03.2016 року № 178; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу додаткової оплати за несення служби у нічний час за 2021 - 2024 роки; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, додаткову оплату за несення служби у нічний час за 2021 - 2024 роки; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу за період з 05.05.2024 по 12.07.2024 грошового забезпечення відповідно до пункту 7 статті 6 вимог ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", грошового забезпечення та коефіцієнту відповідно до періоду тимчасового виконання обов`язків на посаді інструктора та командира взводу - викладача учбового батальйону вч НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період з 05.05.2024 по 12.07.2024 грошове забезпечення відповідно до пункту 7 статті 6 вимог ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" грошового забезпечення та коефіцієнту відповідно до періоду тимчасового виконання обов`язків на посаді інструктора та командира взводу - викладача учбового батальйону військової частини вч НОМЕР_1 .

В обгрунтування позову, зазначено наступне.

ОСОБА_1 у період з вересня 2021 року по 19.09.2024 проходив військову службу за контрактом у вч НОМЕР_1 десантно-штурмових військ Збройних Сил України.

17 вересня 2024 року позивач звернувся із рапортом до командира вч НОМЕР_1 щодо виплати йому матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань, однак відповідачем у реєстрації вказаного рапорту та його погодженні відмовлено.

02 жовтня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги за 2021 2024 роки для вирішення соціально-побутових питань, однак станом на дату подання цього позову, відповіді на заяву та матеріальної допомоги позивачем не отримано.

Також у період проходження військової служби відповідачем позивачу не видано у повному обсязі речове майно та спорядження та не виплачено компенсацію за не отримане майно.

Крім того, позивач стверджує, що йому не виплачено додаткові виплати під час несення служби (чергування) в нічний час за період з вересня 2021 року до 20 вересня 2024 року.

Під час проходження служби у вч НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 05.05.2024 до 12.07.2024 перебував у відрядженні в учбовому батальйоні вч НОМЕР_1 для проведення підготовки мобілізаційного ресурсу, де перебував на посаді інструктора учбової роти, а потім на посаді командира взводу викладача вказаної учбової роти.

Під час відрядження до учбового батальйону командиром батальйону йому було встановлено розпорядок тижня з 6 денним робочим тижнем, 12 годинним робочим днем, однак у порушення вимог п. 7 ст. 6 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, позивачу протиправно не оплачувався додатковий робочий час та не застосовувався посадовий оклад відповідно до тимчасового виконання посад інструктора та командира взводу викладача.

Не погоджуючись із переліченими порушеннями, позивач направив командиру вч НОМЕР_1 заяву відповідно до Закону України Про звернення громадян, яка була отримана відповідачем 08.10.2024, однак станом на момент звернення до суду, відповіді на вказану заяву відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/8019/24 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що у наказі про звільнення вказано що позивач матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримував. Тобто відповідач підтверджує той факт, що позивач має право на вказану виплату, але на час звільнення її не було здійснено.

Судом першої інстанції не враховано вимоги ч. 1 ст.2 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, що військова служба є державною службою.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу із наказу командиру вч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2024 № 276 судом установлено таке.

Головного сержанта ОСОБА_1 з 19.09.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Грошова допомога на оздоровлення військовослужбовця за 2024 рік виплачена.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не виплачена.

Виплачено щомісячну премію у розмірі 600 % посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8 % посадового окладу, з урахуванням оокладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01.09.2024 по 19.09.2024.

Виплачено 15 % грошової надбавки за роботу з секретними документами за період з 01.09.2024 по 19.09.2024.

13 вересня 2024 року позивач звернувся до вч НОМЕР_1 із рапортом у якому просив виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, у зв`язку із народженням дитини.

На вказаному рапорті міститься, засвідчений підписом напис про те, що відповідно до рішення Міністерства оборони України, матеріальна допомога по народженню на 2024 рік не передбачена.

Згідно наявної у матеріалах справи відомості про грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 судом установлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 складалося з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, НОПС, премія, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, індексація, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

02 жовтня 2024 року позивач звернувся до командиру вч НОМЕР_1 із заявою у порядку Закону України Про звернення громадян, де серед іншого просив повідомити чому позивачу не видано ідентифікаційного жетону, чому за період 2021 2024 років позивачу не виплачувалася допомога на вирішення соціально-побутових питань та у зв`язку із викладеним просив надати довідку (розрахунковий лист) із зазначенням належних позивачу виплат та дати проведення виплати, у тому числі за не отримане речове майно, видати позивачу ідентифікаційний жетон, виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань також просив відповідь на вказане звернення направити у письмовому вигляді за місцем реєстрації та на електронну адресу.

Вказана заява направлена командиру вч НОМЕР_1 02.10.2024 рекомендованим поштовим відправленням № 395.

Відповіді на заяву від 02.10.2024 позивач не отримував.

Також позивачем до матеріалів справи надано розклади занять 5 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , розпорядок дня зведено-навчального батальйону вч НОМЕР_1 на 2024 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011 у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 9.

2. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб

Пункт 2. Установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пункт 5. Надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260)

Розділ XXIV. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Пункт 1. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пункт 7. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

9. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

На 2024 рік відповідна виплата передбачалася окремим дорученням Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд.

Так, п. 6. окремого доручення визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому цього пункту).

Інші підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розміри будуть доведені окремим рішенням Міністра оборони України.

Наказ Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531 Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України.

Пункт 1 розділ II. Форми рапортів. Рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Розділ III. Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі

Пункт 2. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку

Пункт 3. Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення (див. постанови Верховного Суду від 21.08.2019, 18.03.2020 у справах №№814/238/17, 810/3476/16).

Тобто, виплата допомоги здійснюється військовою частиною з урахуванням залишку коштів за фондом грошового забезпечення.

Суд, ураховуючи, наведені висновки Верховного Суду, вважає, що оскільки відповідна допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення, то невиплата такої не може вважатися порушенням права військовослужбовця на належне грошове забезпечення.

Водночас ступінь вмотивування рапорту є оціночним поняттям, на спірному рапорті міститься рішення по суті та мотив окреме дорученням Міністра оборони України, а тому суд першої інстанції дійшов виснвоку, що наведене мотивування є достатнім для розуміння суті рішення та мотивів з яких у задоволенні рапорту відмовлено.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату додаткової оплати за несення служби у нічний час за період 2021 2024 років.

Порядок № 260.

Розділ ІІ.

Пункт 2. Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пункт 4. Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Пункт 7. За службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Отже, за змістом наведених норм Порядку № 260 додаткова оплата за несення служби у нічний час не належить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а тому у силу положень п. 7 вказаного порядку не виплачується.

Посилання позивача на неврегульованість даного питання спеціальним законодавством, з огляду на що застосуванню підлягають норми КЗпП України, суд відхиляє, адже вказане витання врегульовано п. 7 Порядку № 260.

Таким чином, вимоги позовної заяви у цій частині є нормативно необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачу за період з 05.05.2024 по 12.07.2024 грошового забезпечення відповідно до пункту 7 статті 6 вимог Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", грошового забезпечення та коефіцієнту відповідно до періоду тимчасового виконання обов`язків на посаді інструктора та командира взводу - викладача учбового батальйону вч НОМЕР_1 .

Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану 15.03.2022 № 2136-IX (далі Закон № 2136, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин.

Стаття 1. Дія норм законодавства про працю в умовах воєнного стану

1. Цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану"

Стаття 6.

1. Нормальна тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути збільшена до 60 годин на тиждень для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо).

7. У разі встановлення нормальної тривалості робочого часу відповідно до частин першої та другої цієї статті понад норму, встановлену відповідно до законодавства, оплата праці здійснюється у розмірі, збільшеному пропорційно до збільшення норми праці.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 2. Військова служба і виконання військового обов`язку в запасі

1. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

2. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;

3. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

4. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

6. Види військової служби (зокрема): військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

Закон України Про Збройні Сили України від 06.12.1991 № 1934-XII.

Стаття 16.

Соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових актів.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII.

Стаття 9.

1. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

4. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок № 260.

Розділ ХХХV. Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу під час воєнного стану (особливого періоду) Порядку № 260.

Пункт 1. На період дії воєнного стану військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в розмірах від 15000 до 30000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).

Суд відхиляє посилання позивача на протиправність ненарахування та невиплату йому грошового забезпечення за період з 05.05.2024 по 12.07.2024 відповідно до п. 7 ст. 6 Закон № 2136, оскільки такий не регулює відносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям. Дія норм цього закону обмежена правовідносинами, що визначені ст. 1 останнього та на військовослужбовців такий не поширюється.

На порушення права на належне грошове забезпечення з підстав, унормованих розділом ХХХV Порядку № 260 позивач не покликався, доказів з цього приводу не надавав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/8019/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/8019/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко