Справа № 641/44/25
Суддя: Маньковська О. О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-а/641/7/2025 Справа №641/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Слобідський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді Маньковської О.О., за участю секретаря Почерніної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії службової особи інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шевченко І.В. щодо порушення законності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП та вчинене ОСОБА_1 20.09.2024 року; скасувати постанову ЕНА № 3089760 від 20.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що 20.09.2024 року, близько 10:30 години, працівниками поліції УПП в Харківській області за допомогою спеціального технічного засобу зафіксовано та винесено постанову серії ЕНА № 3089760 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, яке передбачене ч. 2 ст. 140 КУПАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Проте, вважав вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що відповідачем не надано достовірних, достатніх та беззаперечних доказів його вини. При цьому вказав, що він встановив лоток з продажу шкарпеток та інших текстильних виробів, а не малу архітектурну форму (далі МАФ), про яку йде мова в оскаржуваній постанові, зазначив, що він є фізичною особою, який не є відповідальним за погодження з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України розміщення тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності, й не перебуває у трудових відносинах з підприємством або громадянином суб`єктом господарської діяльності, що провадить таку діяльність і на неї законодавством або внутрішніми документами суб`єкта господарювання покладено такий обов`язок щодо отримання відповідного погодження. Таким чином, просив вимоги позову задовольнити.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого, останній заперечував проти задоволення позову. Вказав, що 20.09.2024 року о 10:30 в місті Харкові по вул. 23 Серпня , поряд з будинком 32/30, ОСОБА_1 допустив функціонування тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності (торгівельного лотка) без погодження уповноваженим підрозділом НП , чим порушив вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. 25-2, п. 26 вимог Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, а також пункт 32.1 А ПДР України. Поліцейським встановлено, що ОСОБА_1 здійснював продаж товарів з тимчасової споруди, при цьому, розміщення цієї споруди не було погоджено з органами НП. Таким чином, інспектором патрульної поліції встановлено, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з чим було винесено постанову серії ЕНА 3089760 від 20.09.2024 року, керуючись нормами діючого законодавства. Таким чином, відповідач вважав постанову законною, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Барановим Д.М. надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, вважав постанову УПП в Харківській області незаконною та такою, що підлягає скасуванню за відсутністю ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.10.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕНА № 3089760 від 20.09.2024 року було задоволено, проте, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 року рішення суду першої інстанції скасоване. Позивачу роз`яснено право на повторне звернення до суду з адміністративним позовом до належного відповідача, що в свою чергу не свідчить, зокрема, про пропуск позивачем строку звернення до суду в разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.

Таким чином, строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови від 20.09.2024 року серія ЕНА № 3089760 - не є пропущеним.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова суду від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова суду від 10.01.2025 року витребувано докази.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, відзив відповідача та відповідь на відзив позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, дійшов наступного.

Так, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3089760 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, згідно якої 20.09.2024 о 10:50 год. в м. Харків, по вул. 23 Серпня 32/20 гр. ОСОБА_1 допустив функціонування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності МАФ, без погодження уповноваженим підрозділом Національної поліції України, чим порушив вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п. 25-2, п. 26 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць», п. 32. 1-а ПДР України, тобто порушення вимог законодавства по розміщенню в смугах відведення автомобільних доріг кіосків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2. ст. 140 КУпАП.

Вимоги ст. 52-3 Закону України "Про дорожній рух" встановлюють повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед яких, зокрема: погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Пунктом 25-2 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» передбачено, що тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності на автомобільних дорогах розміщуються відповідно до статті 28 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а у разі їх розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг - за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 52-3 Закону України Про дорожній рух.

Згідно п. 26 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», Розміщення малих архітектурних форм на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів здійснюється відповідно до частини другої статті 21 Закону України Про благоустрій населених пунктів та містобудівної документації з урахуванням вимог абзацу четвертого частини першої статті 52-3 Закону України Про дорожній рух. Малі архітектурні форми та тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності розміщуються із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування.

Відповідно п.п.п. А п.п. 32.1 п. 32 ПДР, З органами Національної поліції узгоджуються: розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

Фактично позивач та його представник заперечують проти постанови інспектора поліції, з тих підстав, що позивач допустив функціонування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності МАФ, а саме КІОСКА, посилаючись, в свою чергу, на те, що позивачем було встановлено ЛОТОК, який, згідно діючого законодавства, не належить до МАФ.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.01.2025 року витребувано в якості доказів по справі відеозапис з боді-камер співробітників поліції БК № 475933 та № 47117 та рапорт до постанови ЕНА № 3089760.

Судом отримано відповідь Департаменту патрульної поліції від 16.01.2025 року, згідно якої на виконання ухвали суду про витребування доказів неможливо надати до суду відеозапис з портативного відеореєстратора № 474117. В свою чергу, відеозапис з портативного відеореєстратора № 475933 та рапорт поліцейського буде надано до суду в строки, що визначені ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.01.2025 року.

Проте, незважаючи на те, що судом повторно направлено ухвалу суду про витребування вказаних вище доказів, відповідь до суду не надійшла.

Таким чином, враховуючи положення ст. 77 КАС України, перед судом не доведено, що позивачем встановлено саме кіоск, про який зазначає інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись як на малу архітектурну форму.

Згідно пункту 4 Правил № 198 мала архітектурна форма - це не велика (площею до 30 кв. м.) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту.

Пунктом 9 частини 1 статті 21 Закону №2807-IV передбачено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є малі архітектурні форми.

Частинами другою-третьою статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», зокрема, встановлено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

На підтвердження своїх доводів, позивач до адміністративного позову надає фотокартку лотка, який ним було встановлено та, який не є тимчасовою спорудою в розумінні положень ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 140 КУпАП, суб`єктами адміністративного правопорушення, є громадяни, посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності.

Як вбачається із постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3089760 від 20.09.2024, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., який передбачений для громадян. Тобто з викладеного вбачається, що постанова винесена відносно фізичної особи.

Проте, будь-яких доказів про те, що фізична особа громадянин ОСОБА_1 є відповідальним за погодження з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України розміщення тимчасової споруди для проведення підприємницької діяльності суду не надано, зокрема, про те, що він перебуває у трудових відносинах з підприємством або громадянином суб`єктом господарської діяльності, що провадить таку діяльність і на неї законодавством або внутрішніми документами суб`єкта господарювання покладено обов`язок отримання відповідного погодження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Роз`ясненнями, викладеними в абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається із положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Проте, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення, визначені в постанові про накладення адімністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3089760 від 20.09.2024 - не надано, в графі «до постанови додається» зазначено про рапорт поліцейського, інші матеріали справи, відеозапис боді-камер, яких суду також не надано.

Крім того, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, скасування якої є предметом позову, не містить обставин, які б встановлювали наявність адміністративного порушення, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження події адміністративного правопорушення, відсутні будь-які пояснення свідків події, тощо.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України, Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вищевказані твердження позивача. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення, які відповідач ставить йому в провину, а саме - вимоги ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. 25-2, п. 26 «Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг», а також пункт 32.1 А ПДР України, чим порушив вимоги законодавства про розміщення в смугах відведення автомобільних доріг кіосків, при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху України та Закону України «Про дорожній рух», «Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг» тощо, у з в`язку з чим, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 3089760 від 20 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП підлягає скасування.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що винні дії особи, стосовно якої складено постанову про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3089760 від 20 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 141 КУпАП підлягає закриттю.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, ст. ст. 247, 252, 280 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 3089760 від 20.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 140 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 605(шістсот п`ять гривень) гривень 60 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3, .

Суддя - О. О. Маньковська