Справа № 580/3966/25
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа № 580/3966/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрник» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрник» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.12.2024 №19625/23-00-07-04-01;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.12.2024 №19626/23-00-07-04-01.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що не відповідають фактичним обставинам висновки перевірки про завищення сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрник» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2018 на суму ПДВ 169773 грн, за лютий 2020 року на суму ПДВ 43426 грн та заниження податку на додану вартість на суму 56634 грн за лютий 2020 року, оскільки договірні правовідносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» () реально відбулись, тому акт перевірки не міг бути підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що за наслідками проведеної перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» () було встановлено порушення позивачем вимог податкового та валютного законодавства, що призвело до завищення СТОВ «Аграрник» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2018 на суму ПДВ 169773 грн, за лютий 2020 року на суму ПДВ 43426 грн та заниження податку на додану вартість на суму 56634 грн за лютий 2020 року, тому відповідач вважає, що контролюючий орган на підставі висновків акту перевірки правомірно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрник» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» () за листопад 2018 року, які відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року та за лютий 2020 року.

За результатами перевірки складено акт від 26.11.2024 №14676/23-00-07-04-01/31359903, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1, п.44.6 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п. 1098.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, ст. 1, ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.15, п. 2.16, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення запитів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2018 на суму ПДВ 169773 грн, за лютий 2020 року на суму ПДВ 43426 грн та занижено податок на додану вартість на суму 56634 грн за лютий 2020 року.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано на них заперечення до відповідача.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.12.2024 №26785/6/23-00-07-04-04 висновки акту перевірки від 26.11.2024 №14676/23-00-07-04-01/31359903 залишено без змін.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення від 19.12.2024 №19625/23-00-07-04-01 та №19626/23-00-07-04-01.

Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням І сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення бухгалтерського обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних бухгалтерського обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Сам факт перерахування платником податків коштів контрагенту за відсутністю реального постачання останнім товарів/послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування, виходячи із такого.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996) встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини першої статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно частини другої статті 9 Закону № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Із матеріалів справи судом встановлено, що між СТОВ «Аграрник» (Покупець) та контрагентом ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» (Постачальник) у листопаді 2018 відбувались взаємовідносини на підставі договору поставки товару (КАС-32), на виконання умов якого останнім, на адресу скаржника були виписані податкові накладні, суми ПДВ по яких були віднесені скаржником до складу податкового кредиту за відповідний період. Також, скаржником до перевірки було надано наступні документи: податкові, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), платіжні доручення, відповідно до яких відбувались розрахунки з контрагентами.

В акті перевірки зазначено, що за місцем навантаження товару у перевіряємому періоді ніяких складських приміщень у платника не було. Повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, форма № 20- ОПП до контролюючого органу не надавалось, у зв`язку з чим перевіркою не можливо підтвердити факт транспортування та передачі товару від Постачальника до Покупця.

Крім того, позивачем до перевірки не надано документи бухгалтерського обліку: бухгалтерські регістри, оборотно-сальдові відомості, картки рахунків, сертифікатів якості на КАС-32.

Згідно інформаційних баз даних щодо взаємовідносин із вищезазначеним контрагентом встановлено наступне: основний вид діяльності - оптова торгівля хімічними продуктами; кількість працюючих за 4-ий квартал 2018 складала - 1 особу, за 1-ий кв.2020 -1 особу; свідоцтво платника ПДВ анульовано у червні 2021 (відсутність поставок та ненадання декларацій протягом року); остання податкова звітність подана за серпень 2020 р.; відповідно поданої фінансової звітності малого підприємства за 2018 та за 2020 у товариства відсутні основні засоби.

Отже, проведеним аналізом даних ЄРПН та ІКС «Податковий блок» ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» перевіркою встановлено, що за весь період діяльності товариства (з березня 2018 по дату реєстрації акту перевірки) у останнього відсутні виробниче обладнання, наймані працівники, транспортні засоби, торгівельне обладнання, складське та офісне приміщення, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та інших основних фондів у тому числі орендованих.

Рішеннями контролюючого органу від 18.05.2020 № 43690 та від 01.07.2020 № 55876 ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості.

Також згідно бази даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) встановлено, основними постачальниками товару, який у подальшому був поставлений на адресу скаржника були контрагенти: ТОВ «НОМІГОЛД», ТОВ «АДАЖІО 2», ТОВ «КАМЕРУН ТРЕЙД», ТОВ «ІНСАЙД СОЛЮШН», якими у свою чергу, придбання КАС-32 не було, натомість ними придбавались такі товари, як: кава, чай, велосипеди, напої, м`ясо, риба, взуття, трикотаж, що свідчить про обрив ланцюга постачання товару. У зазначених контрагентів відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та даних ЄРПН відсутнє власне та/або орендоване нерухоме майно та земельні ділянки, повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, форма № 20-ОПП та інша податкова звітність до контролюючого органу не подавались; свідоцтва платника ПДВ анульовані (відсутність поставок та ненадання декларації протягом року).

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що документальне оформлення товару, який був придбаний позивачем у ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» має невідоме походження, тобто, відсутній факт придбання по ланцюгу постачання введення в обіг ідентифікованого та придбання у виробників, які мають трудові ресурси для його виробництва та власне або орендоване обладнання, нерухоме майно та інше.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що проведеною перевіркою правомірно встановлено, що первинні документи щодо здійснених господарських операцій між СТОВ «Аграрник» та ТОВ «ЗЕМЛЯ ТА ЛЮДИ 2020» є такими, що не містить достовірної інформації та не несуть в собі доказової бази, тому задекларовані господарські операції із придбання позивачем товару у його контрагента у дійсності не відбулось, що свідчить про порушення податкового законодавства та формування штучного податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене суд погоджується із висновком контролюючого органу про те, що товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрник» завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2018 на суму ПДВ 169773 грн, за лютий 2020 року на суму ПДВ 43426 грн та занижено податок на додану вартість на суму 56634 грн за лютий 2020 року.

Таким чином, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 19.12.2024 №19625/23-00-07-04-01 та №19626/23-00-07-04-01 є правомірними та скасуванню не підлягають.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА