Справа № 120/1745/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 травня 2025 р. Справа № 120/1745/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮАЖ" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮАЖ" (далі - ТОВ "ЮАЖ", позивач) до Тернопільської митниці (далі- Тернопільська митниця, митний орган, відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 22.10.2024 р. №UA403070/2024/000273/2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з метою здійснення митного оформлення товару, а саме, сітки із скловолокна, було подано до митного оформлення митну декларацію з долученням відповідних документів. Митна вартість товару заявлена за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються згідно інвойсом продавця. Однак за результатами розгляду поданої декларації відповідач заявлену митну вартість скоригував шляхом винесення спірного рішення.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 25.02.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.03.2025 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що подані декларантом до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності і відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. А отже, спірним рішенням правомірно скориговано митну вартість товару. Зокрема, наявні сумніви щодо транспортних витрат та декларація відправлення містить розбіжності в коді товару. Також просив зменшити витрати на правничу допомогу виходячи з того, що справа є незначної складності.

17.03.2025 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав на необґрунтованість доводів митного органу . Зокрема вкотре зазначив, що в сертифікатах походження зазначено загальний код товару 70.19, в той час як код є більш уточненим. Позивач декларував товар (скловолокно) за Українською класифікацією, якій відповідає код УКТЗЕД .

Ухвалою суду від 29.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін .

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

15.04.2024 року між Компанією «HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO.,LTD» (Китай) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮАЖ» (Покупець) укладено договір міжнародної купівлі продажу товарів №1 (далі - по тексту Договір ) предметом якого є поставка товару.

Відповідно до п. 1.1 контракту продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар на умовах: FOB або GIF , відповідно до "Інкотермс-2010" відповідно до специфікацій та інвойсів.

З метою митного оформлення ввезеного в межах даного договору товару, позивачем, було подано до митного оформлення митну декларацію № 24UA49U6, якою заявлено до митного оформлення товари:

- «Сітка із скловолокна полотняного переплетення в рулонах: Розміром вічка 5х5мм., щільність 160г/м2, розмірами 1х47м., жовтого кольору - 14100 м2/300 рулонів; Розміром вічка 5х5мм., щільність 145г/м2, розмірами 1х47м., помаранчевого кольору - 119380 м2/2540 рулонів. Використовується для армування штукатурного шару, захищає фасад від тріщин та руйнування. Фірма-виробник: HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO.,LTD Країна виробництва: CN. Торговельна марка: ARMO FASADE.»;

- «Сітка із скловолокна полотняного переплетення в рулонах: Розміром вічка 5х5мм., щільність 160г/м2, розмірами 1х47м., жовтого кольору - 14100 м2/300 рулонів; Розміром вічка 5х5мм., щільність 145г/м2, розмірами 1х47м., помаранчевого кольору - 118816 м2/2528 рулонів. Використовується для армування штукатурного шару, захищає фасад від тріщин та руйнування. Фірма-виробник: HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO.,LTD Країна виробництва: CN. Торговельна марка:ARMO FASADE.».

До митної декларації для митного оформлення подані наступні документи:

- сертифікат якості № б/н від 03.07.2024;

- пакувальний лист № б/н від 11.07.2024;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) № JA20240419-3 JAZ від 19.04.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) № JA240619-3 від 11.07.2024;

- коносамент № 241622455 від 18.07.2024;

- накладна УМВС № 009522 від 08.10.2024;

- сертифiкат про походження товару № C50026 від 12.09.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №40 від 30.04.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №63 від 13.09.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця

договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 267 від 16.10.2024;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця

договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 501 від 16.10.2024;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару - Прайс лист б/н від 11.04.2024

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою

експертною організацією №3-3/1026 від 17.10.2024;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є

виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не

супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних

та/або внутрішніх) договорів №1 від 15.04.2024;

- договір про надання послуг митного брокера № б/н від 01.06.2020;

- договір (контракт) про перевезення № № 22/09/23 від 22.09.2023;

- договір (контракт) про перевезення - Заявка № 01/10/24/T від 01.10.2024;

- інші некласифіковані документи Лист виробника від 15.07.2024;

- копія митної декларації країни відправлення №00167868 від 14.07.2024;

- пакувальний лист № б/н від 11.07.2024;

- рахунок-проформа (Proforma invoice) № JA20240419-4 JAZ від 19.04.2024;

- рахунок-фактура (інвойс) № JA240619-4 від 11.07.2024;

- накладна УМВС № 009517 від 08.10.2024;

- сертифiкат про походження товару № C50019 від 12.09.2024;

- копія митної декларації країни відправлення №00167869 від 14.07.2024.

За результатом опрацьованої митної декларації та поданих документів Вінницькою митницею прийнято рішення від 22.10.2024 р. №UA403070/2024/000273/2 про коригування митної вартості товарів.

Підставою для коригування зазначено те, що із врахуванням вимог ст.ст. 54, 55, 57-58 МКУ, заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано виходячи з наступного:

1) відповідно до договору на перевезення від 22.09.2023 № 22/09/23 Експедитором є «ЗАКСЕНЛАНД ТРАНСПОРТ ТА ЛОГІСТИКА», згідно ж/д накладних від 08.10.2024 № 009522, № 009517 ж/д перевізником за межами митної території України є LLC West Container Terminale., проте жодних документів, що підтверджують зв`язок між Експедитором та перевізниками до митного оформлення не надано. Зазначене вище може свідчити про неповноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України;

2) прайс-лист № б/н від 11.04.2024 містить інформацію щодо цін на товари виключно

на умовах поставки CIF CONSTANTA, що обмежує конкурентність;

3) в копії експортної декларації країни відправлення №00167868 та 00167869 від 14.07.2024 зазначено класифікаційний код до товару №1 та №2 , проте в поданій до митного оформлення митній декларації від 18.10.2024 № 24UA49U6 заявлено на товари №1 та №2 код УКТЗЕД.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що у поданих до митного оформлення разом із митною декларацією документах наявні розбіжності та невідповідності які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товару.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості .

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей .

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положення статті 57 МК України визначають, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частинами 1, 2 та 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями частини 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Із процитованих вище норм випливає, що декларант при митному оформленні товарів зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, але при цьому, зобов`язаний належним чином обґрунтувати наявність підстав та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена декларантом митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих разом із митною декларацією.

Вказана позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 08.06.2022року у справі № 380/1197/20.

Суд також зазначає, що митний орган не повинен витребовувати усі документи, визначені ст. 53 МК України, а лише ті, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. І вже ненадання декларантом повного переліку правомірно витребуваних документів може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та застосування другорядного методу визначення митної вартості та відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів через митний кордон.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню , суд зазначає наступне.

Стосовно першої розбіжності, а саме, що в наданому декларантом прайс листі вказано інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки GIF CONSTANTA, що обмежує конкурентність суд зазначає наступне.

Прайс- лист не значиться в переліку документів, які підтверджують митну вартість товару .

Більш того, зазначення інформації щодо цін на товари виключно на умовах поставки GIF CONSTANTA, ніяким чином не впливає на числове значення складових митної вартості.

Навпаки, в інвойсах № JA240619-3, № JA240619-4 від 11.07.2024. чітко зазначено ціну товару та він є достатнім підтвердженням належності виконання постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару, повністю відповідає умовам даного контракту та є підтвердженням відсутності розбіжностей щодо відправника товару та країною його відправки.

Також суд зауважує, що декларація країни відправлення не входить до переліку документів, подання яких в обов`язковому порядку передбачено ст. 53 МК України. А тому, за відсутності обґрунтування з боку митного органу, що розбіжність в коді товару спричинила неправильність визначення митної вартості, - не може бути й обґрунтованим сумнівом у заявленій митній вартості.

Стосовно доводів відповідача про те, що відповідно до договору на перевезення від 22.09.2023 № 22/09/23 Експедитором є «ЗАКСЕНЛАНД ТРАНСПОРТ ТА ЛОГІСТИКА», згідно ж/д накладних від 08.10.2024 № 009522, № 009517 ж/д перевізником за межами митної території України є LLC West Container Terminale, проте жодних документів, що підтверджують зв`язок між Експедитором та перевізниками до митного оформлення не надано. Зазначене вище може свідчити про неповноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України.

Суд із такими аргументами не погоджується та вказує, що позивачем надано довідку про транспортні витрати за вих.№501 від 16.10.2024 р., яка містить інформацію про транспортні витрати за межами України.

При цьому, відсутність документів, що підтверджують зв`язок між Експедитором та перевізниками до митного оформлення не може свідчити про розбіжність в митній вартості товару.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи не давали підстав для сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Водночас підстави для коригування митної вартості, на які зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю .

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 3 850, 83 грн.

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до положень статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги №19-ю від 27.11.2024 року.

Як видно з матеріалів справи, 27.11.2024 року між позивачем та АБ "Ковальчук Євген" укладено договір про правову допомогу. За умовами цього договору бюро зобов`язується, серед іншого, надавати клієнту правничу допомогу.

Згідно розрахунку на оплату від 27.01.2025 р. в такому деталізовано виконані роботи, зокрема ознайомлення, вивчення матеріалів стосовно рішення про коригування митної вартості від 22.10.2024 р. №UA403070/2024/000273/2, аналіз законодавства та практики, подача позовної заяви. Вартість послуг становить 15 000 грн. В підтвердження понесення витрат надано платіжну інструкцію від 07.02.2025 р.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Окремо суд вказує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц (http://surl.li/hrmqh) було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Представник відповідача у відзиві просив зменшити відшкодування витрат на правничу допомогу мотивуючи тим, що дана сума не співмірна із обсягом виконаної роботи.

Проаналізувавши розрахунок витрат на надання правової допомоги та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, беручи до уваги заяву відповідача, суд вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката у даній адміністративній справі не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Відтак, суд доходить висновку, що слід відшкодувати витрати на правничу допомогу понесені позивачем в сумі 12 000 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 22.10.2024 р. №UA403070/2024/000273/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮАЖ" (пров. Амосова, 30, м. Вінниця, ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3 850, 83 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м.Тернопіль).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮАЖ" (пров. Амосова, 30, м. Вінниця, ) витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці (вул. Текстильна, 38, м.Тернопіль).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮАЖ" (пров. Миколи Амосова, 30, м.Вінниця, )

Відповідач: Тернопільська митниця (вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль,

Повний текст рішення фсормовано 29.05.25 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна