Справа № 120/8213/24
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 травня 2025 р. Справа № 120/8213/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П.,розглянувши у судовому засіданні заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 29.11.2024 року адміністративний позов задоволено частково.

14.04.2025 року у цій справі видано виконавчий лист.

До суду від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 372 КАС України.

Водночас позивачем до суду подано пояснення, у яких він вказує на належне виконання рішення суду у цій справі.

Так, ухвалою суду від 22.04.2025 року вказану заяву призначено до розгляду.

Відповідачем подано заяву, у якій він вказує про те, що на виконання рішення суду була виготовлена нова (уточнена) довідка про розмір грошового забезпечення позивача, що свідчить про добровільне виконання рішення суду у повній мірі.

Позивачем подано заяву, у якій він акцентує увагу на тому, що рішення суду відповідачем добровільно не виконано.

До суду від позивача надійшла заява про заперечення у прийнятті додаткових матеріалів відповідача, оскільки довідка видана відповідачем без урахування чинних норм законодавства.

Судове засідання у цій справі призначено на 30.05.2025 року.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 374 КАС України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 року (справа №752/2391/17 (2а-14/09), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року, дійшов висновку, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

Добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою відноситься до матеріально-правових підстав.

Суд зауважує, що у разі задоволення позову (повного або часткового) відповідач може виконати рішення суду добровільно до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Як завершальна стадія судового процесу виконавче провадження наступає лише у випадку невиконання у добровільному порядку судового рішення, що набрало законної сили, чи рішень інших органів (посадових осіб).

Суд зазначає, що рішенням у цій справі зобов`язано Службу зовнішньої розвідки України виготовити та надати до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.08.2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, шляхом множення спеціального розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, обчисливши посадовий оклад з урахуванням коефіцієнту 1,8 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розмір премії - у середніх розмірах, що фактично виплачені за липень 2021 року за відповідною посадою.

14.04.2025 року у цій справі видано виконавчий лист.

Окрім того, ухвалою суду від 03.04.2025 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом надання відповідачеві строку на подання звіту.

Водночас, ухвалою суду від 28.05.2025 року відмовлено у прийнятті звіту та надано новий строк на його подання.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у цій справі відповідачем видано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення від 17.04.2025 року № 132, у якій розмір премії встановлено у розмірі 21467,60, як середній розмір премії фактично виплаченої за липень 2021 за відповідною посадою.

Однак, відповідач не встановив конкретне відсоткове значення премії, що б давало змогу розрахувати її з визначеного з урахуванням рішенням суду у справі № 120/11802/23 розміром посадового окладу.

Так, відповідачем на виконання рішення суду здійснено арифметичний розрахунок премії, виходячи із різного значення посадового окладу та відсоткового значення премії за різні періоди, що не відповідає вимога законодавства.

Таким чином, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують належне виконання рішення суду у справі № 120/8213/24.

Суд звертає увагу на те, що виконання рішення немайнового характеру у рамках судового контролю та на підставі виконавчого провадження не може вважатися добровільним виконанням, оскільки фактично відбувається у порядку процесуального примусу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наданими документами не підтверджується добровільне виконання рішення суду до видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, що, у свою чергу, свідчить про відсутність матеріальних підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку із викладеним, заява Служби зовнішньої розвідки України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 374 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Служби зовнішньої розвідки України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альчук Максим Петрович