Справа № 943/572/25
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/572/25
Провадження № 2-а/943/21/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіди Б.М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богданова Олександра Васильовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив :

Богданов О.В, в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з означеним адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕНА №4351275 від 25.03.2025 року, що винесена інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону Полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві капітаном поліції Галіциним Ярославом Миколайовичем про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. на ОСОБА_3 . провадження в адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Позов мотивує тим, що даною постановою від 25.03.2025 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн за порушення п.6.8.5. ДСТУ 3649 від 2010, чим порушив п.3.4. ПДР, 25.03.2025 року о 14:58 годині в м.Києві, шосе Столичне, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 460 номерний знак НОМЕР_1 керував автомобілем на лобовому склі була тріщина в зоні роботи склоочисників. Вважає таку постанову незаконною, оскільки перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за яких згідно із законодавством забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений у п. 31.4 Правил дорожнього руху. Однак тріщина на лобовому склі не відноситься до технічних несправностей автомобіля. Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля. Вимоги ГОСТ 5727-88 не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649:2010 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу. Таким чином, заборони на експлуатацію транспортного засобу при тріщині на лобовому законодавством не встановлено. Просить скасувати постанову, оскільки така винесена без з`ясування всіх обставин справи, з порушенням конституційних прав позивача, оскільки поліцейський не надав належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення.

До початку судового засідання представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглядати у відсутності їх представника.

Враховуючи вимоги ч. 3 п. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що постановою інспектора 2 взводу 4 роти 2 батальйону Полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві капітаном поліції Галіцин Ярославом Миколайовичем серія ЕНА №4351275 від 25.03.2025 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за порушення п.6.8.5. ДСТУ 3649 від 2010, чим порушив п.3.4. ПДР , 25.03.2025 року о 14:58 годині в м.Києві, шосе Столичне, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 460 номерний знак НОМЕР_1 керував автомобілем на лобовому склі була тріщина в зоні роботи склоочисників.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, в вину ОСОБА_3 ставиться порушення п. 31.4 ПДР та п. 6.8.5 ДСТУ 3649 від 2010, за керування транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. При цьому, посадовою особою поліції в оскаржуваній постанові не було вказано розмірів тріщин на лобовому склі автомобіля, під керуванням позивача. Замірів не проведено. Будь-яких доказів, щодо встановлення дійсного розміру тріщин матеріали справи не містять, що позбавляє суд можливості встановити наявність його вини.

Як вбачається, диспозиція вказаної частини 1 статті 121 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до відповідних правил експлуатації транспортних засобів.

Перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за яких згідно із законодавством забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений у п. 31.4 Правил дорожнього руху.

З п. 31.4 ПДР слідує, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме, зокрема, підпункт 31.4.7 в) ПДР містить заборону на використання транспортного засобу, якщо на скло встановлено додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Посилання на такі технічні несправності як наявність тріщини на лобовому склі в зазначеному пункті Правил дорожнього руху відсутні.

Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану колісного транспортного засобу.

Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху та ДСТУ 3649:2010 тріщина на склі не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація автомобіля забороняється. Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Крім того, Наказом Міністерства інфраструктури України № 710 від 26.11.2012 затверджено Вимоги до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки.

Відповідно до п. 1.3. Вимог для ідентифікації ТЗ, визначення вимог і методів для його перевірки застосовують такі нормативно-технічні документи (1.3.1. Національні стандарти), зокрема ГОСТ 5727-88 "Стекло безопасное для наземного транспорта. Общие технические условия" ("Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови").

Вимоги ГОСТ 5727-88 не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу.

Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649:2010 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Згідно зі ст. 23 Закону України від 05 червня 2014 року № 1315-VII "Про стандартизацію" національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010. Національний стандарт України. Колісні транспортні засоби. «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Однак, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Нормами ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року передбачено проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

В той же час, в частині другій статті 35 цього Закону визначено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Перелік технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу наведений у розділі 31 Правил дорожнього руху України, а саме «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».

Однак, в цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, п.п. 31.4.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

Відповідно положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність у діях позивача складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень з мотивів, що наведені ним вище, зокрема, через порушення правил притягнення особи до відповідальності, зокрема, у частині їх процедурного оформлення та відсутності достатньої доказової бази.

І як наслідок, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, а обґрунтування вини позивача було сформовано лише на одних даних сприйняття поліцейського, із яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, ст. 280 КУпАП закріплено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за №724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки позивач заперечує в скоєнні ним правопорушення, доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення, прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України,ст. 121 ч. 1, 268 КУпАП, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4351275 від 25.03.2025 року винесену інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону Полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві капітаном поліції Галіциним Ярославом Миколайовичем про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. на ОСОБА_3 .

Провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Б. М. Журибіда