Справа № 362/5768/24
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Київ справа №362/5768/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Саса Є.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства Ходосівське

про зобов`язання надати інформацію за запитом та накладення штрафу на посадових осіб Комунального підприємства Ходосівське у зв`язку з порушенням прав на доступ до публічної інформації.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду за підсудністю з Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла адміністративна справа № 362/5768/24 в якій позивач просить суд:

- зобов`язати Комунальне підприємство «Ходосівське» надати інформацію за запитом на публічну інформацію від 15.07.2024;

- накласти штраф на посадових осіб Комунального підприємства «Ходосівське» у двадцять п`ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян (згідно ст. 212 Кодексу України про адміністративне правопорушення) враховуючи, що це перше порушення прав позивача щодо доступу до публічної інформації.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин протиправними діями відповідача, які виразилися у ненаданні відповіді на запит на отримання інформації щодо переліку автотранспортних засобів, які використовуються для потреб громадян, та перебувають на балансі Комунального підприємства Ходосівське.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 21.03.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо накладення штрафу на посадових осіб Комунального підприємства «Ходосівське» у двадцять п`ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян (згідно ст. 212 Кодексу України про адміністративне правопорушення) враховуючи, що це перше порушення прав позивача щодо доступу до публічної інформації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі на поштову адресу рекомендованим повідомленням.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.07.2024 звернулась до Директора Комунального підприємства Ходосівське Брюхової Людмили Миколаївни із запитом на отримання публічної інформації, а саме щодо надання переліку рухомої техніки із зазначенням моделі і державних номерів транспортних засобів, які є на балансі Комунального підприємства Ходосівське та використовуються для потреб громади.

Запит було подано відповідно до положень Про доступ до публічної інформації.

Однак, відповіді на запит відповідачем не надано.

Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про порушення права позивача на доступ до публічної інформації, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI /надалі - Закон №2939-VI/ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Інформаційні запити позивача містять прохання надати публічну інформацію.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16, комунальне підприємство є розпорядником публічної інформації, доступ до якої не може бути обмежено.

При цьому, зазначено, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримані комунальними підприємствами від своєї діяльності, також є власністю територіальної громади, тобто бюджетними коштами (комунальним майном).

Пунктом 1 частини три статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Отже, розпорядник інформації зобов`язаний її надавати за максимально спрощеною процедурою.

Крім того, положеннями пункту 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту /частина четверта статті 20 Закону №2939-VI/.

Судом встановлено, що позивач 15.07.2024 звернулась до Директора Комунального підприємства Ходосівське Брюхової Людмили Миколаївни із запитом на отримання публічної інформації, а саме щодо надання переліку рухомої техніки із зазначенням моделі і державних номерів транспортних засобів, які є на балансі Комунального підприємства Ходосівське та використовуються для потреб громади, проте станом на 21.08.2024 відповіді не отримано.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги відсутність доказів надання належної відповіді за результатами розгляду запиту позивача щодо надання переліку рухомої техніки із зазначенням моделі і державних номерів транспортних засобів, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача, а відтак слід визнати протиправною бездіяльність, що полягає у ненаданні відповіді на інформаційний запит.

Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати відповідь на запит на публічну інформацію від 15.07.2024.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з коригуванням обраного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 1211,20 грн судового збору за подання даного адміністративного позову.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Комунального підприємства «Ходосівське», що полягає у ненаданні відповіді на інформаційний запит.

3. Зобов`язати уповноважену особу Комунального підприємства «Ходосівське» надати відповідь на запит ОСОБА_1 на публічну інформацію від 15.07.2024.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства «Ходосівське» (, адреса: Київська обл., Обухівський р-н, село Ходосівка, вулиця Мирного П., будинок, 2) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Сас Є.В.