Справа № 620/15098/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Падій В.В., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Справа № 620/15098/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на збільшення відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та три роки з періоду роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду, судді, починаючи з 15 січня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 15 січня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 15 січня 2024 року, без обмеження розміру із врахуванням вже виплачених сум.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на збільшення відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та три роки з періоду роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду, судді, починаючи з 15 січня 2024 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді починаючи з 15 січня 2024 року.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині - відмовлено.

Також судом першої інстанції стягнуто на користь Позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), яким було передбачено, зокрема, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Також суд зазначив, що Відповідач необґрунтовано та безпідставно вдався до оцінки суддівського стажу позивача, оскільки розрахунок такого стажу не входить до повноважень пенсійного органу. Так, призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.

Розглядаючи вимоги Позивачки про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 грн, суд першої інстанції зазначив, що предметом розглядуваного спору є справа незначної складності, врахував обсяг наданих послуг адвокатом та, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, дійшов до висновку, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, а тому зменшив розмір витрат, які підлягають стягненню до 4500,00 грн.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову - відмовити повністю.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Відповідач посилається на положення ст. 137 Закону №1402 та зазначає, що норми цієї статті застосовуються для обчислення стажу судді виключно для визначення права на щомісячне довічне грошове утримання суддів та не регулюють питання обчислення стажу з метою визначення його відсоткового розміру.

При цьому, Апелянт наголосив, що призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Позивачці проведено відповідно до норм законодавства, чинного на час його проведення.

Також ГУ ПФУ в Чернігівській області зазначає, що перелік виконаних адвокатом робіт, який наявний у матеріалах справи є неконкретизованим, не містить детальний опис виконаних робіт, консультацій, що надавалися Позивачці, не зазначено яке саме законодавство вивчалося адвокатом та яким чином було використано при складанні позовної заяви, а тому задоволення заяви про стягнення 4500,00 грн витрат на правничу допомогу є безпідставним.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 та від 31.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 15.01.2024 отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус судів».

За змістом довідки Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.11.2023 стаж роботи Позивачки на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 27 років 01 місяць 01 день. До цього стажу зараховано половину строку навчання у Іркутському державному університеті ім. А. А. Жданова та Київському ордена Леніна державному університеті ім. Т. Г. Шевченка відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та три роки стажу роботи в галузі права з періоду роботи адвокатом юридичної консультації Ніжинського району Чернігівської обласної колегії адвокатів відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402- VІІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VІІІ.

Разом з цим вказана довідка складена станом на 27 листопада 2023 року. Позивачка звільнена з посади судді у відставку 21 грудня 2023 року рішенням Вищої ради правосуддя від 21.12.2023 № 1377/0/15-23. Отже у період з 27 листопада 2023 року по 21 грудня 2023 року Позивачка перебувала на посаді судді Ніжинського міськрайонного суду ще 24 дні.

Відтак загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який має враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, становить 27 років 01 місяць 25 днів.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що Позивачка у 1977 році вступила до юридичного факультету Іркутського державного університету імені А. А. Жданова, а 01.09.1980 в порядку переводу з юридичного факультету Іркутського державного університету імені А. А. Жданова була зарахована студентом ІV курсу денної форми навчання юридичного факультету Київського ордена Леніна державного університету ім. Т. Г. Шевченка, який закінчила в 1982 році за спеціальністю «правознавство» та з присвоєнням кваліфікації «юрист», що підтверджується дипломом НОМЕР_1 від 17.06.1982 та записами в трудовій книжці від 16.09.1976.

24.09.2024 Позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 % суддівської винагороди з 22 грудня 2023 року без обмеження розміру із врахуванням виплачених сум.

Листом від 21.10.2024 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило Позивачці у здійсненні такого перерахунку, оскільки стаж роботи на посаді судді становить 21 рік 09 місяців 01 день, а відтак довічне грошове утримання судді у відставці виплачується у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Підстави для збільшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

9. Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання довічного грошового утримання судді в належному розмірі, звернулася до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який був чинним станом на час обрання Позивачки 14.09.1993 суддею вперше (далі - Закон № 2862-ХІІ), «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 14 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Станом на час виходу у відставку та призначення Позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді був чинним Закон № 1402-VІІІ.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання Позивачки 14.09.1993 суддею вперше, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Пунктом 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону № 1402-УІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20 березня 2008 року, але була чинною на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року, тобто вже після набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років і після набуття позивачем права на відставку), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідних положень Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з частиною другою статті 137 закону № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. (статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи з того, що Позивачку на посаду судді обрано 21.03.2002, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон України «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року № 3018-III.

Згідно з частиною 1 статті 7 від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ Закону України «Про статус суддів» (що діяв на момент призначення позивача на посаду судді та втратив чинність згідно із Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно із абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді вперше), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Відповідно до ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст. 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Отже, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом № 1402-VІІІ, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що згідно з приписами законодавства, яке діяло станом на час призначення Позивачки на посаду судді, набутий нею стаж за навчання на юридичному факультеті Іркутського державного університету імені А. А. Жданова та юридичного факультету Київського ордена Леніна державного університету ім. Т. Г. Шевченка у період з 01.09.1977 по 17.06.1982 підлягав зарахуванню до суддівського стажу.

13. Більш того, судова колегія відзначає, що вказаний стаж враховано в розрахунку стажу від 27.11.2023, складеному Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим твердження Апелянта, що положення ст. 137 Закону України №1402 застосовуються лише для обчислення стажу судді для визначення права на щомісячне довічне грошове утримання суддів та не регулюють питання обчислення стажу з метою визначення його відсоткового розміру, оскільки воно засноване на помилковому тлумаченні законодавства територіальним управлінням ПФУ.

14. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій Відповідача з приводу неврахування вказаного стажу до суддівського стажу Позивачки при обчисленні відсоткового коефіцієнту її довічного грошового утримання судді та щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

15. Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, згідно з Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, згідно з яким, призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.

16. Доводи Апелянта про те, що Позивачці було призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 52%, та стверджує про відсутність правових підстав для здійснення його перерахунку, судова колегія до уваги не приймає як безпідставні з огляду на викладене вище.

17. Отже, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

18. Переглядаючи оскаржуване рішення суду в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з частин третьої та п`ятої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів відзначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № № 910/9714/22.

19. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлені Позивачем у цій справі витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими ним доказами, серед яких: копії договору про надання правничої допомоги №2464 від 20 вересня 2024 року, додаткова угоди №1 про погодження розміру гонорару до Договору про надання правничої допомоги №2464 від 20.09.2024, акту про надану правничу допомогу від 14.11.2024 №1, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є додатком до зазначеного вище акту про надану правничу допомогу, а також копія квитанції до прибуткового касового ордеру№2464/1 від 14.11.2024.

20. Отже, доводи Апелянта про ненадання представником Позивачки детального опису робіт колегія суддів вважає необґрунтованими та до уваги не приймає як такі, що спростовуються матеріалами судової справи.

21.Крім того, як вбачається зі змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який є додатком №1 до акту про надану правничу допомогу від 14.11.2024 №1, загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 21000,00 грн та складається з :

- вивчення та правовий аналіз, аналіз судової практики в аналогічних чи подібних правовідносинах, надання Клієну консультацій і роз?яснень правового характеру щоло способів і засобів захисту законних інтересів Клієнта за результатами вивчення цих матеріалів - 4 год. - 6000,00 грн;

- складання і подання від імені та в інтересах Клієнта позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов?язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 6 год. - 9000,00 грн;

- ведення в суді першої інстанції від імені та в інтересах Клієнта справи за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов?язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (представництво іттересів Клієнта, вивчення та правовий аналіз судових рішень з процесуальних питань, заяв по суті справи та з процесуальних питань інших учасників справи, надання Клієту консультацій і роз?яснень з правових питань, пов`язаних з розглядом справи, складания процесуальних та інших документів правового характеру на стадії розгляду справи в суді першої інстанції тощо) - 4 год. - 6000,00 грн.

22. З огляду на викладене вище, безпідставними є доводи ГУ ПФУ в Чернігівській області про відсутність конкретизації виконаних адвокатом робіт.

23. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутий судом першої інстанції з Відповідача на користь Позивачки у розмірі 4500, 00 грн є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, обсягом процесуальних документів, складених адвокатом, обсягом наданої Позивачу правничої допомоги під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції.

24. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

25. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року - без змін.

27. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 травня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк