Справа № 460/8820/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/8820/24 пров. № А/857/25957/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Дубенської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубенської міської ради про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя (судді) в суді першої інстанції Борискін С.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 16 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дубенської міської ради, в якому просив: визнати протиправною відмову у наданні натуральної допомоги; зобов`язати повторно розглянути надані документи про надання натуральної допомоги та надати натуральну допомогу безкоштовно виділити дрова для опалення житла, а в разі відсутності сировини надати грошову допомогу для закупівлі дров.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в червні 2024 року відповідно до Положення про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 27.04.2023 № 127 звернувся до Дубенської міської ради із заявою про надання матеріальної допомоги, а саме: дров для опалення житла, однак йому було відмовлено у наданні такої допомоги з підстав відсутності сировини. Вважає, що вказана відмова є протиправною та суперечить вимогам Положення про надання матеріальної допомоги громадянам за їх особистими зверненнями до міської ради, розробленого на виконання матеріальної підтримки населення міста Дубно на 2021-2025 роки, яка фінансується з міського бюджету.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради «Про відмову у наданні натуральної допомоги» від 27.06.2024 № 230, в частині відмови в наданні натуральної допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Дубенську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 разом з усіма доданими документами про надання натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров) у 2024 році у відповідності до Положення про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 27.04.2023 № 127, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Положенням про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно № 127 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні матеріальної допомоги і такої підстави як «відсутність сировини» воно не передбачає. При цьому, права суб`єкта владних повноважень відступати від вимог Положення також не передбачено. за змістом дослідженого судом рішення відповідача про відмову у наданні натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров), обставини щодо сум отримуваного позивачем доходу та умов його проживання не були належним чином досліджені відповідачем під час вирішення питання про можливість надання йому матеріальної грошової допомоги, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення. З огляду на прийняття рішення про відмову у наданні натуральної допомоги позивачеві без дотримання процедури та з непередбачених Положенням підстав, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність такого рішення та необхідність його скасування. З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вважав необхідним зобов`язати Дубенську міську раду повторно розглянути заяву позивача разом з усіма доданими документами про надання натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров) у 2024 році у відповідності до Положення про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 27.04.2023 №127, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дубенська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до власної компетенції рішенням від 27.06.2024 № 230 «Про відмову у наданні натуральної допомоги» виконавчим комітетом Дубенської міської ради було відмовлено ОСОБА_1 у безкоштовному забезпеченні дровами для опалення власного житла, в зв`язку з відсутністю сировини. Зауважує, що рішенням виконавчого комітету від 27.06.2024 № 230 було відмовлено у безкоштовному забезпеченні дровами для опалення власного житла, в зв`язку з відсутністю сировини, не тільки ОСОБА_1 , а ще трьом громадянам. Зазначає, що ОСОБА_1 , як свідомий громадянин, мав би розуміти, що не може бути претензії чи невдоволення у тому випадку, якщо його побажання не може бути задоволеним. Вказує на те, що згідно з пунктом 1.2 Положення під матеріальною допомогою, яка надається жителям міста Дубно, має на увазі такий вид допомоги, як натуральна допомога (безкоштовне виділення дров). За таких обставин, передбачена пунктом 13 Положення така підстава, як «відсутність коштів у бюджеті» у широкому розумінні пункту 1.2 Положення поняття «матеріальної допомоги» логічно кореспондується зі словосполученням «відсутність сировини», що стало підставою для відмови позивачу у наданні натуральної допомоги під час ухвалення виконавчим комітетом Дубенської міської ради рішення від 27.06.2024 № 230.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, який у червні 2024 року звернувся до відповідача з особистим зверненням про надання йому натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров).

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради «Про відмову у наданні натуральної допомоги» від 27.06.2024 № 230 вирішено відмовити ОСОБА_1 в наданні натуральної допомоги, а саме: безкоштовному виділенні дров для опалення власного житла, в зв`язку з відсутністю сировини.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині: визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради «Про відмову у наданні натуральної допомоги» від 27.06.2024 № 230, в частині відмови в наданні натуральної допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язання Дубенської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 разом з усіма доданими документами про надання натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров) у 2024 році у відповідності до Положення № 127, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Статтею 2 Закону № 280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

В силу положень ч.1 ст.3 Закону № 280/97-ВР громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад.

У той же час ст.4 Закону № 280/97-ВР закріплено основні принципи місцевого самоврядування, яким є: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ст.25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 22 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

При цьому, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, в розрізі положень пункту «а» частини 1 статті 34 Закону № 280/97-ВР належать власні (самоврядні) повноваження: 1) встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення; 2) вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва; 3) організація для малозабезпечених громадян похилого віку, осіб з інвалідністю будинків-інтернатів, побутового обслуговування, продажу товарів у спеціальних магазинах і відділах за соціально доступними цінами, а також безоплатного харчування; 4) вирішення питань про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; подання допомоги на поховання громадян в інших випадках, передбачених законодавством; 5) звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, чи його територіального органу про порушення суб`єктом господарювання законодавства про працю та зайнятість населення.

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 27.04.2023 № 127, з метою матеріальної підтримки ширшого кола осіб, жителів міста Дубно, які опинилися у скрутному становищі внаслідок непередбачених обставин та реалізації Програми матеріальної підтримки населення міста Дубно на 2021-2025 роки, що затверджена рішенням Дубенської міської ради від 22 грудня 2020 року № 31, ст. 14 Закону України «Про поховання та похоронну справу», керуючись ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено затвердити Положення про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно (далі Положення).

Згідно з вимогами п.1.2 Положення № 127 під матеріальною допомогою, яка надається жителям міста Дубно, мається, зокрема, на увазі такий вид допомоги як натуральна допомога (безкоштовне виділення дров).

Порядок надання натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров) врегульований у п.8 Положення № 127.

Так, п.8.1, 8.2 Положення № 127 передбачено, що натуральна допомога (безкоштовне виділення дров) надається жителям міста Дубно у випадку нестачі коштів на придбання дров, для опалення власного будинку.

Підставою для розгляду питання про надання натуральної допомоги є: заява жителя міста до міської ради, довідка з ЖЕКу про склад сім`ї та наявність пічного опалення, довідка про доходи заявника та членів його сім`ї, які проживають разом з заявником та ведуть спільне господарство, ксерокопія паспорта заявника (1,2,11 стор.), якщо паспорт у формі книжечки, ксерокопія ідентифікаційного номера заявника, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника.

Згідно з п.10.1, 10.2 Положення № 127 жителі міста подають заяву до Дубенської міської ради особисто, поштою або довірених осіб.

На підставі поданої заяви про надання матеріальної допомоги працівниками відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги територіального центру організовується обстеження матеріально-побутових та соціальних умов проживання громадянина та складається акт обстеження матеріально-побутових умов.

Акт, мають право складати: працівники відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги територіального центру територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Дубно.

Акт складається безпосередньо за місцем проживання, заявника (з вивченням необхідних документів) та з урахуванням поданих заявником до Дубенської міської ради довідок та інших необхідних документів.

Рішення про порядок складання акта, про необхідні довідки та документи приймає спеціаліст територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Дубно (п.11.1 - 11.3 Положення №127).

Факт подачі заяви позивачем до відповідача разом з усіма передбаченими Положеннями документами не є спірними у справі обставинами.

Із матеріалів справи слідує, що підставою для відмови у прийнятті оскаржуваного рішення визначено «відсутність сировини».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 13 Положення № 127 передбачено, що у наданні матеріальної допомоги може бути відмовлено у випадку відсутності визначених підстав для надання такої допомоги:

- невідповідності поданих документів;

- відсутності коштів у бюджеті;

- повторне звернення особи протягом року (крім випадків передбачених пунктом 9.1 даного Положення ).

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Положенням № 127 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні матеріальної допомоги і такої підстави як «відсутність сировини» він не передбачає. При цьому, права суб`єкта владних повноважень відступати від вимог Положення також не передбачено.

Крім того, відповідно до Положення № 127 натуральна допомога (безкоштовне виділення дров) жителям міста Дубно надається за заявою особи до Дубенської міської ради, у випадку нестачі у такої особи коштів на придбання дров, для опалення власного будинку; на підставі поданої заяви про надання матеріальної допомоги складається акт обстеження матеріально-побутових умов.

Проте, за змістом рішення відповідача про відмову у наданні натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров), обставини щодо сум отримуваного позивачем доходу та умов його проживання не були належним чином досліджені під час вирішення питання про можливість надання йому матеріальної грошової допомоги, що призвело до прийняття необгрунтованого рішення.

З огляду на прийняття рішення про відмову у наданні натуральної допомоги позивачеві без дотримання процедури та з непередбачених Положенням № 127 підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого рішення та необхідність його скасування.

Доводи скаржника про те, що позов заявлено до неналежного відповідача є необгрунтованими, оскільки спірні правовідносини виникли саме на підставі подання позивачем заяви до Дубенської міської ради, поданої у чіткій відповідності із пунктами 8.2., 10.1. Положення № 127.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача в даному випадку необхідним є зобов`язання Дубенської міської ради повторно розглянути заяву позивача разом з усіма доданими документами про надання натуральної допомоги (безкоштовне виділення дров) у 2024 році у відповідності до Положення про надання матеріальної допомоги жителям міста Дубно, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 27.04.2023 № 127, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 460/8820/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін