Справа № 560/18677/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №560/18677/24

29 травня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державна судова адміністрація України, Рада суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа (вимоги)

ВСТАНОВИВ:

Хмельницький окружний адміністративний суд (далі також позивач) через систему "Електронний суд" 16.12.2024 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (далі відповідач, Управління), в якому просив:

визнати протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо:

1.1) проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024;

1.2) висновку зробленому у пункті 1.5 Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21;

1.3) листа управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024 "Про усунення порушень виявлених ревізією".

визнати протиправною та скасувати лист (вимогу) Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перевірка фінансово-господарської діяльності органів судової влади регіональними органами Державної фінансової інспекції суперечить приписам чинного законодавства, відповідно якому перевірки фінансово - господарської діяльності в окружних адміністративних судах здійснюються Державною судовою адміністрацією України, через яку фінансуються органи судової влади, а також органами Рахункової палати України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 справу №560/18677/24 за позовом Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування листа - передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 адміністративну справу №560/18677/24 направлено для розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 дану справу передано для розгляду судді Мартиць О.І.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Залучено до розгляду справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державну судову адміністрацію України та Раду суддів України.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Запропоновано третім особам надати письмові пояснення щодо предмета позову у цей же строк.

10.02.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити Хмельницькому окружному адміністративному суду в задоволенні позову повністю. Заперечуючи щодо позовних вимог представник Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області зазначає, що ревізію фінансово-господарської діяльності у позивача проведено відповідно до пункту 6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2024 року. За результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 року складено Акт від 07.10.2024 №132206-08/21.

Зазначає, що листом від 07.08.2024 №132208-15/1951-2024 Управління повідомило голову Хмельницького окружного адміністративного суду про початок проведення ревізії. Голова суду Андрій Петричкович з програмою ревізії ознайомлений та один її примірник і направлення під підпис отримав. Перед початком проведення ревізії в журналі реєстрації перевірок Хмельницького окружного адміністративного суду проведено відповідні записи про здійснення планової ревізії. Враховуючи вищевикладене, позивач допустив посадових осіб Управління для проведення заходу державного фінансового контролю.

Ухвалою суду від 11.02.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача від 10.02.2025 про розгляд справи №560/18677/24 за позовом Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державна судова адміністрація України, Рада суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа (вимоги) в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

21.02.2025 представником Хмельницького окружного адміністративного суду подано до суду додаткові обґрунтування позивача у справі №560/18677/24. У поданих поясненнях представник позивача зазначає, що суди як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону №2939-XII, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України. Відтак, вчинивши дії проведення ревізій, відповідач фактично порушив принцип незалежності судової гілки влади взагалі та позивача зокрема від виконавчої гілки влади.

25.02.2025 від третьої особи Ради суддів України поступили пояснення у цій справі, в яких вказано, що на думку Ради суддів України дії з проведення ревізії окремих питань фiнансово-господарської дiяльностi Хмельницького окружного адмiнiстративного суду, якi виразились у складаннi акту Управлiння Захiдного офiсу Держаудитслужби в Хмельницькiй областi вiд 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фiнансово - господарської дiяльностi Хмельницького окружного адміністративного суду за перiод з 01.01.2022 по 31.07.2024 є протиправними.

У нормах положеннях Закону №2939-XII закріплено вичерпний перелік підконтрольних контрольно-ревізійній службі установ. Серед вказаного переліку судові органи відсутні.

Повноваженнями щодо здійснення контролю за використанням бюджетних коштів і матеріальних ресурсів у судах, ефективністю використання бюджетних коштів їх розпорядниками нижчого рівня та одержувачами наділена Державна судова адміністрація України.

Тобто перевірка фінансово-господарської діяльності органів судової влади регіональними органами Державної фінансової інспекції не передбачена ні вищезазначеним законом, ні іншими нормативно-правовими актами. Згідно з діючим законодавством, перевірки фінансово-господарської діяльності судах здійснюються Державною судовою адміністрацією України, через яку фінансуються органи судової влади, а також органами Рахункової палати України.

Додаткові пояснення у справі 04.03.2025 надійшли до суду від Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, в яких відповідач просив відмовити Хмельницькому окружному адмiнiстративному суду в задоволенні позову повністю.

Державна судова адміністрація України, залучена до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, письмових пояснень щодо предмета позову у строк визначений ухвалою суду від 29.01.2025 про відкриття провадження у справі, не надала.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Листом Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області "Про проведення заходу державного фінансового контролю" від 07.08.2024 №132208-15/1951-2024, голові Хмельницького окружного адміністративного суду повідомлено, що згідно з пунктом 6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року, затвердженого наказом Держаудитслужби від 24 травня 2024 року №108 з 27 серпня 2024 року буде розпочато ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01 січня 2022 року по 31 липня 2024 року.

В період з 27.08.2024 по 07.10.2024, відповідно до пункту 6.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року та на підставі направлень від 22.08.2024, №186, 187, виданих начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області А.А. Марценюком, головним державним аудитором відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Стадніченко О.І., та державним аудитором відділу контролю в галузі освіти, науки, спорту, та інформації Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Черкасовою-Лисою П.Д. (відповідно направлення від 27.09.2024 №215 головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області Черкасовою-Лисою П.Д. з 30.09.2024) проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.

За результатами ревізії відповідачем складений Акт від 07.10.2024 №132208-08/21 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.

Хмельницьким окружним адміністративним судом були подані заперечення на Акт ревізії за №33216/24 від 18.10.2024.

Листом за №132208-15/2599-2024 від 23.10.2024 відповідач надав позивачу Висновок на заперечення Акту ревізії, який затверджений начальником Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області 23.10.2024 в яких ствердив щодо п. 1 та п. 1.5 Акту перевірки: "Заперечення не приймаються, так як носять пояснювальний характер".

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області 24.10.2024 складено вимогу, яку викладено в листі "Про усунення порушень виявлених ревізією" за №132207-15/2608-2024.

З змісту вимоги слідує, що: "1. Ревізією встановлено, що відповідно до деталізації планових видатків фонду оплати праці на 2023 рік по КЕКВ 2110 "Оплата праці" працівників апарату, до планових розрахунків заробітної плати державних службовців апарату суду у 2023 році включено надбавку за інтенсивність праці, розмір якої склав 264600,00 грн, що становить 6% до планового річного фонду посадових окладів. Включення до планування видатків на заробітну плату державних службовців Хмельницького окружного адміністративного суду надбавки за інтенсивність суперечить статті 50 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, якою визначено складові заробітної плати державних службовців та постанові Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці працівників державних органів" від 18.01.2017 №15, якою визначено, що надбавка за інтенсивність є додатковою стимулюючою виплатою для мотивації працівників до високопрофесійної, результативної та високоякісної роботи та виплачується у межах економії фонду оплати праці, що призвело до завищення потреби бюджетних асигнувань на оплату праці в 2013 році розмірі 264600 грн, та призвело до зайвого затвердження відповідних асигнувань по КЕКВ 2111 "Заробітна плата" на суму 264600,00 гривень, у зв`язку з чим: - забезпечити в подальшому дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці працівників державних органів" від 18.01.2017 №15 при плануванні видатків на заробітну плату державних службовців Хмельницького окружного адміністративного суду."

Не погоджуючись із вимогою, позивач звернувся до суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області так як вважає, що ревізію проведено без наявних у відповідача правових підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статей 6, 126, 129 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Її органи реалізують свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, що означає самостійне виконання кожним органом державної влади своїх функцій і повноважень.

Органи судової влади та професійні судді, як носії цієї влади, є незалежними. Конституцією України встановлюються гарантії такої незалежності, а особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, закріпленої у статті 126 Конституції України.

Суди не є підприємствами чи установами, які входять до сфери управління Державної судової адміністрації України, а є юридичними особами публічного права.

Приписами статті 1 Закону України №1402-VIII передбачено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Частиною третьою статті 17 названого Закону встановлено, що систему судоустрою складають: місцеві суди, апеляційні суди, Верховний Суд.

Єдність системи судоустрою забезпечується фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.

Відповідно до статті 146 Закону України №1402-VIII держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України.

Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Статтею 148 цього ж Закону передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 жовтня 2020 року №13-р/2020 у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про запобігання корупції", Кримінального кодексу України зауважив, що реалізація принципу незалежності судової гілки влади полягає насамперед у відособленості її від інших гілок державної влади, а це означає формування самостійної, автономної й самоуправлінської судової системи поза структурами законодавчої та виконавчої гілок влади.

За позицією Конституційного Суду України будь-які форми та методи контролю у виді перевірок, моніторингу тощо функціонування та діяльності судів повинні реалізовуватись лише органами судової влади та виключати створення таких органів у системі як виконавчої, так і законодавчої влади.

На законодавчому рівні повинні бути створені такі взаємовідносини, які виключали б невиправданий тиск, вплив чи контроль з боку виконавчої або законодавчої влади на судову владу та запобігали б виникненню нормативного регулювання, яке дасть змогу на законодавчому рівні контролювати органи судової влади, а також суддів при здійсненні ними функцій і повноважень, що призведе до втручання у діяльність судової влади та посягання на її незалежність, закріплену в Основному Законі України.

У підсумку Конституційний Суд України у зазначеному рішенні наголосив на тому, що створюючи відповідні органи, запроваджуючи відповідальність (санкції), окремі види контролю, законодавець повинен виходити з принципів незалежності судової влади, невтручання у діяльність судів та суддів.

Повноваженнях Державної аудиторської служби України для здійснення державного фінансового нагляду з питань фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ визначаються Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" 26 січня 1993 року №2939-XII (далі - Закон №2939-XII).

Статтею 2 названого Закону передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За приписами пункту 3 Положення про Державну аудиторську службу України від 13 лютого 2016 року №43 основними завданнями Держаудитслужби є: реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів; надання в передбачених законом випадках адміністративних послуг.

У розумінні підпункту 2 пункту 4 цього ж Положення Держаудитслужба здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, установах, організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують державне чи комунальне майно; суб`єктах господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим в кримінальному провадженні.

Тобто Законом України №2939-ХІІ та вказаним Положенням визначений вичерпний перелік підконтрольних відповідачу установ, серед яких суди відсутні.

Як зазначалося судом вище, діяльність органів судової влади полягає у контролі за дотриманням законності органами законодавчої і виконавчої гілок влади, виконанні функції їх стримування з метою недопущення виходу за межі встановлених повноважень. Діяльність позивача унормована Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII, а незалежність суддів та судів закріплена в статтях 126, 127, 129 Конституції України. Незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу, забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод громадян та є запорукою реалізації права особи на судовий захист. Виконання конституційних функцій судової влади неможливе в разі будь-яких форм тиску на суддів. При цьому, інституційна незалежність судової влади є передумовою незалежності і безсторонності кожного окремого судді.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №804/902/16, предметом розгляду якої стали, у тому числі, правовідносини щодо законності проведення ревізії органами Держаудитслужби України Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У пункті 7 Рішення від 27 жовтня 2020 року у справі №13-р/2020 Конституційний Суд України вказав, що головним напрямком забезпечення незалежності судової влади є створення спеціальних інституцій, метою діяльності яких є виведення органів правосуддя з поля адміністративного контролю та фактичного управління органів виконавчої та законодавчої влади. Із міжнародних стандартів незалежності судової влади вбачається обов`язок усіх державних та інших установ поважати і дотримуватися незалежності судової влади, яка самостійно, без стороннього впливу з боку будь-яких органів державної влади та посадових осіб здійснювала б усі належні їй функції.

З вказаних підстав позивач не належить до суб`єктного складу державного фінансового контролю, встановленого статтею 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII (зі змінами) та пунктами 3, 4 Положення про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (зі змінами).

Тому, на переконання суду, аналізуючи приписи законодавства, котрі регламентують діяльність відповідача щодо здійснення фінансового контролю за використанням бюджетних коштів, у сукупності з положеннями статті 148 Закону №1402-VIII, слід дійти висновку, що контроль за фінансово-господарською діяльністю Хмельницького окружного адміністративного суду здійснюється у порядку, встановленому законом, а саме - виключно Законом України "Про Рахункову палату" від 02.07.2015 №576-VIII, яким передбачений механізм здійснення контрольних функцій використання коштів державного бюджету щодо установ та органів системи правосуддя.

Питання правовірності проведення ревізії у суді вже виступала предметом судового дослідження у справі №804/902/16.

За результатами розгляду названої справи, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року дійшов висновку, що зі змісту положень статті 2 Закону України №2939-ХІІ убачається, що в такому закріплено вичерпний перелік підконтрольних контрольно-ревізійній службі установ, серед якого судові органи відсутні.

Суд вважає за можливим застосування наведеного висновку суду касаційної інстанції у розглядуваній справі, оскільки, як станом на момент виникнення у названій вище справі спірних правовідносин та прийняття Верховним Судом зазначеної постанови, так і на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, положення статті 2 Закону України №2939-ХІІ в частині переліку підконтрольних установ, до складу яких відносяться "бюджетні установи", не змінився. Так само не змінилася редакція пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, в якому наведено визначення бюджетних установ.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 37 постанови від 30 січня 2020 року у справі №804/902/16 Верховний Суд зробив висновок про те, що суди, як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону України №2939-XII, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України.

Суд також зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Отже відсутність законодавчої заборони на проведення заходів державного фінансового контролю шляхом інспектування фінансово-господарської діяльності судів не дає підстав здійснювати розширене трактування норми, яка визначає повноваження щодо проведення таких заходів.

Слід звернути увагу, що контроль за надходженням коштів до Державного бюджету України та їх використанням здійснює Рахункова палата.

Організація, повноваження та порядок діяльності Рахункової палати регламентовані Законом України "Про рахункову палату" від 02 липня 2015 року №576-VIII у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №576-VIII).

За приписами пункту 1 частини першої статті 7 названого Закону Рахункова палата здійснює фінансовий аудит, аудит ефективності та аудит відповідності, зокрема, щодо проведення витрат державного бюджету, включаючи використання бюджетних коштів на забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Вищої ради правосуддя, Офісу Генерального прокурора та інших органів, безпосередньо визначених Конституцією України; використання коштів державного бюджету, наданих місцевим бюджетам та фондам загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування; здійснення таємних видатків державного бюджету.

З аналізу наведеної норму слідує, що виключно Законом України №576-VIII передбачений механізм здійснення контрольних функцій використання коштів Державного бюджету щодо установ та органів системи правосуддя. Як наслідок, суб`єктом реалізації такого механізму є виключно Рахункова палата.

Такий висновок суду узгоджується зі змінами, внесеними законодавцем до зазначеної правової норми Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Рахункову палату" та деяких інших законодавчих актів України" від 30 жовтня 2024 року №4042-ІХ.

Так, пунктом 7 названого Закону передбачено можливість Рахункової палати здійснювати заходи державного зовнішнього фінансового контролю (аудиту) щодо проведення витрат державного бюджету, включаючи: використання бюджетних коштів на забезпечення діяльності апеляційних та місцевих судів.

Можливість врахування судом змін законодавства при визначенні правильності його застосування підтверджується сталою судовою практикою суду касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11, від 27 липня 2023 року у справі №240/3795/22, ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №567/79/23 (пункти 79 83).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що суди як суб`єкти публічного права не підпадають під суб`єктний склад Закону України №2939-XII, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України.

В додаткових поясненнях Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області зазначає, що Держаудитслужба є органом державної влади, на який відповідно до Плану України на 2024-2027 роки, схваленого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.03.2024 №244-р та положень Рамкової Угоди між Україною та Європейським Союзом щодо спеціальних механізмів реалізації фінансування Союзу для України згідно із інструментом Ukraine Facility, що була ратифікована Законом України від 06.06.2024 №3786-IX, покладено повноваження з контролю за використанням коштів, які надходять через механізм підтримки Ukraine Facility в рамках Компонента 1, зокрема щодо реформи судової системи та забезпечення судової діяльності, що спрямована в тому числі на наближення України до членства в Європейському Союзі.

У межах виконання міжнародних зобов`язань, зокрема щодо заходів, які стосуються запитів на виплати коштів згідно із інструментом Ukraine Facility, Держаудитслужба надає результати відповідних заходів контролю, що гарантують належне використання фінансування, усунення незаконних дій, шахрайства, корупції та будь-якої іншої незаконної діяльності, що впливає на фінансові інтереси Європейського Союзу.

Крім того, за запитом Міністерства фінансів України Держаудитслужба забезпечує контроль державних видатків для забезпечення стійкості державного управління в Україні (PEACE), зокрема фінансування видатків на оплату праці апаратів судів.

Державна аудиторської служби України наказом від 24.05.2024 №108 затвердила План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2024 року, в який, зокрема, включено заходи державного фінансового контрою за темою "Ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності апеляційних судів (апеляційних загальних судів, апеляційних господарських судів, апеляційних адміністративних судів), місцевих судів (окружних господарських судів, окружних адміністративних судів) та інших, які утримуються коштом бюджетної програми КПКВК 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя".

Суд звертає увагу, що План України на 2024 - 2027 роки, схвалений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2024 року №244-р, а Рамкова угода між Україною та Європейським союзом щодо спеціальних механізмів реалізації фінансування Союзу для України згідно із інструментом Ukraine Facility, ратифікована Законом України від 06 червня 2024 року №3786-ІХ.

З наведеного вбачається, що у період, за який призначено проведення ревізії позивача, названі документи ще не діяли. Також відповідачем не надано доказів та не наведено доводів на підтвердження того, що у період, за який проводилася ревізія, судова система та позивач, зокрема, отримували кошти, які надходили через механізм підтримки Ukraine Facility в рамках Компоненту 1, зокрема щодо реформи судової системи та забезпечення судової діяльності.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому суд акцентує увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, сформульований такий правовий висновок: "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".

У іншій справі №520/8836/18, окрім наведених висновків, палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 вересня 2020 року обґрунтовано відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".

Отже, якщо однією з підстав позову щодо оскарження рішень є порушення процедури проведення перевірки, за результатами якої вони були прийняті, то такі доводи підлягають першочерговій оцінці при судовому розгляді справи.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованій Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням установленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

Підсумовуючи викладене, з огляду на висновок суду про відсутність у відповідача повноважень на проведення ревізії позивача, з урахуванням позицій Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, суд вважає, що дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 є протиправними та вимога про усунення порушень Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, викладену у листі №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024 "Про усунення порушень виявлених ревізією" підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

У контексті оцінки решти доводів сторін слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у цій справі.

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Частиною першою цієї правової норми закріплено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Станом на день постановлення рішення по суті спору на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, міститься платіжна інструкція від 12.12.2024 за №355 про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судові витрати на користь позивача у вигляді сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Хмельницького окружного адміністративного суду до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Державна судова адміністрація України, Рада суддів України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування листа (вимоги) - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області щодо проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду, які виразились у складанні Акту Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 07.10.2024 №132208-08/21 щодо ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Хмельницького окружного адміністративного суду за період з 01.01.2022 по 31.07.2024.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області №132207-15/2608-2024 від 24.10.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області на користь Хмельницького окружного адміністративного суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено і підписано 29 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Хмельницький окружний адміністративний суд (місцезнаходження: вул. Козацька, 42, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29009, );

відповідач:

- Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (місцезнаходження: пров. 2-й Кам`янецький, 19/1, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29005, );

треті особи:

- Державна судова адміністрація України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 00020, )

- Рада суддів України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) .

Головуючий суддя Мартиць О.І.