Справа № 160/12887/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2025 рокуСправа № 160/12887/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі № 160/1288725,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати їй місячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, грошової допомоги для оздоровлення у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки 2020, 2021, 2022 та 2023 роках без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року у розмірі 2 102 грн., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року у розмірі 2 270 грн., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року у розмірі 2 481 грн. та встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року у розмірі 2 384 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй місячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, грошової допомоги для оздоровлення у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020, 2021, 2022 та 2023 роках, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки 2020, 2021, 2022 та 2023 роках з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року у розмірі 2 102 грн., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року у розмірі 2 270 грн., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року у розмірі 2 481 грн. та встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року у розмірі 2 384 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

До суду 23.05.2025 року від відповідача надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки позивачем порушено строк звернення до суду.

В обґрунтування клопотання зазначено, що з позовом позивач звернулася до суду після того, як була звільнена із служби цивільного захисту. Таким чином, на дату звернення до суду 05.05.2025 року, стаття 233 КЗпП України діє у редакції, викладеній згідно із Законом №2352-IX. Одночасно, відповідач звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у ухвалі від 11.12.2023 р. по справі №990/235/23 та ухвалі від 29.01.2025 року по справі №500/6880/23. Зважаючи на предмет спору, про порушення свого права позивач мала дізнатися у наступний день після звільнення із служби цивільного захисту.

Позивач стосовно заявленого клопотання будь-яких пояснень на адресу суду не надіслав.

Розглянувши вищевказане клопотання та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

За змістом ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23.

Згідно із ст.233 КЗпП України (в редакції до 18.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом ст.233 КЗпП України працівник (в редакції з 19.07.2022 року) може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

До 18.07.2022 року включно КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Отже, частина позовних вимог до 18.07.2022 року будь-яким строком не обмежується.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у рішенні від 06.04.2023 року у справі №260/3564/22, від 20.11.2023 року у справі №160/5468/23.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає, що зміст заявлених позовних вимог та обґрунтування у позовній заяві дають підстави вважати, що спір у цій справі виник щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивача під час проходження служби, а тому в контексті спірних у цій справі правовідносин надаючи оцінку доводам відповідача слід враховувати правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Предмет спору у справі №460/21394/23 склав перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.02.2020 року по 30.03.2023 року, що уподібнює правовідносини у справі № 460/21394/23 зі спірними. Характерною особливістю спірних правовідносин у справі № 460/21394/23, як і у справі, що розглядається, є те, що позивач просив перерахувати грошове забезпечення за період, який охоплює часові проміжки як до, так і після внесення змін до статті 233 КЗпП України. Судова палата зазначила, що спірний період (з 01 лютого 2020 року по 30 березня 2023 року у справі №460/21394/23) умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19 липня 2022 року) та після цього.

Судова палата виснувала, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19.07.2022 року) положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України. Водночас, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

При цьому, у постанові від 23.04.2025 року по справі № 420/33039/24, Верховний Суд дійшов висновку про те, що головним акцентом повідомлення про нараховані і виплачені суми при звільненні є розмір кожної виплати, як єдиний індикатор, що дозволяє визначити правильність виплачених сум, та, відповідно, наявність/відсутність порушеного права, при цьому наказ про звільнення не може вважатися письмовим повідомленням про суми, нараховані і виплачені позивачу при звільненні, з одержанням якого частина друга статті 233 КЗпП України пов`язує початок обрахунку тримісячного строку для звернення до суду, у випадку, якщо він не містить інформації щодо кожного виду виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із наказу (з кадрових питань (особового складу) від 05.03.2025 року №105 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 помічника начальника зміни (з питань оперативно диспетчерської служби) чергової зміни оперативно-координаційного центру Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 06.03.2025 року.

Листом від 01.05.2025 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на звернення позивача повідомило, що при розрахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року застосовано розмір прожиткового мінімуму чинної редакції пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військово службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі 1 762 грн.

До листа Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області долучено довідки про нараховане грошове забезпечення за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік, за 2023 рік.

Таким чином, письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні суми ним отримано 01 травня 2025 року, а до суду з позовом позивач звернулася 05 травня 2025 року.

Як зазначалося вище, з 19.07.2022 року спірні правовідносини регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Суд зазначає, що у даному випадку початок перебігу тримісячного строку для подання позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених їй сум, що у цій справі, відбулося шляхом отримання позивачем листа від 01.05.2025 року разом з довідками.

Виходячи з цього, суд вважає, що саме дата зазначеного документа, а саме 01.05.2025 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом, а тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі № 160/1288725 відмовити.

Відповідно до ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Кучма