Справа № 200/7509/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №200/7509/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. у справі №200/7509/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 17 від 26.09.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи протиправним і незаконним та скасувати його;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах:

період навчання з 18.05.1991 но 22.11.1991,

період роботи у Російській Федерації з 04.07.2011 по 05.02.2013,

період роботи з 01.01.2016 по 31.05.2016,

період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити пенсію за вислугу років та приєднати до вислуги років стаж за списком № 2 за період з 06.08.1987 по 09.11.1987 взаємозаліком, період з 04.07.2013 по 09.10.2013 взаємозаліком за списком № 1, період з 19.11.1989 по 13.02.1990 взаємозаліком, період з 09.10.2013 по 25.07.2014 взаємозаліком;

- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із дня звернення із заявою про призначення пенсії, з 18 вересня 2024 року, а відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити її виплату.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 17 від 26.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.09.2024, зарахувавши до страхового та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 04.07.2011 по 05.02.2013 та до страхового стажу - з 01.01.2016 по 31.05.2016, з урахуванням висновків суду наведених у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішеннями суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано

- період навчання з 18.05.1991 по 22.11.1991, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації;

- період роботи в російській федерації з 04.07.2011 по 05.02.2013, оскільки припинена Угода про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року в м. москві;

- період роботи з 01.01.2016 по 31.05.2016, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків.

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 згідно довідки №113/РП4-14 від 22.08.2024, оскільки зазначена посада відсутня в переліку посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів №583 від 12.10.1992.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією ID-паспорту № НОМЕР_1 від 15.05.2018.

18.09.2024 ОСОБА_1 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 17 від 26.09.2024 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Так, згідно з вказаним вище рішенням: вік заявника 55 років, страховий стаж 35 років 5 днів, пільговий стаж 11 років 6 місяців 7 днів.

При цьому вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 18.05.1991 по 22.11.1991, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації;

- період роботи в Російській Федерації з 04.07.2011 по 05.02.2013, оскільки припинена Угода про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року в м. Москві. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних держав та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні така двостороння угода в галузі пенсійного забезпечення з російською федерацією відсутня;

- період роботи з 01.01.2016 по 31.05.2016, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків.

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 згідно довідки №113/РП4-14 від 22.08.2024, оскільки зазначена посада відсутня в переліку посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів №583 від 12.10.1992.

Разом з тим, згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач у спірні періоди:

- з 18.05.1991 по 22.11.1991 навчався на курсах машиністом електровозу у Ясинуватському технікумі Донецької залізниці (свідоцтво №192 від 22.11.1991, запис №11);

- з 04.07.2011 по 05.02.2013 працював помічником машиніста електровоза та машиністом електровоза на території Російської Федерації (запис №30-35);

- з 17.11.2013 по 22.06.2017 у Локомотивному ДЕПО «Ясинувата Західне» ДП Донецької залізниці машиністом (кочегаром) котельні парокотельної дільниці цеху з ремонту рухомого складу (запис №35-38) (проте період з 01.01.2016 по 31.05.2016 не зарахований до страхового стажу, а період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 до пільгового стажу).

Тобто до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 машиністом (кочегаром) котельні парокотельної дільниці цеху з ремонту рухомого складу.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі - за текстом Список) професії і посади робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників.

Згідно роз`яснення «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» №804 від 25 березня 2003 року Управління пенсійного забезпечення Міністерства праці та соціальної політики України, відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» деякі категорії працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Списки професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 згідно довідки №113/РП4-14 від 22.08.2024, оскільки зазначена посада відсутня в переліку посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів №583 від 12.10.1992, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач у період з 17.11.2013 по 22.06.2017 працював у Локомотивному ДЕПО «Ясинувата Західне» ДП Донецької залізниці машиністом (кочегаром) котельні парокотельної дільниці цеху з ремонту рухомого складу.

Згідно з довідкою АТ «Укрзалізниця» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.08.2024 №113/ РП4-14, період роботи, зокрема з 17.11.2015 по 22.06.2017 на посаді машиніста (кочегара) котельні передбачена постановою КМУ від 12.10.1992 №583.

Дослідивши постанову Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення, суд зазначає про правильність висновку пенсійного органу про відсутність зазначеною посади в переліку посад, робота на яких, дає право на пенсію за вислугу років згідно із постановою КМУ від 12.10.1992 №583.

Крім того, відомості по спецстажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форму ОК-5), за спірний період також відсутні.

Отже, оскільки в переліку посад, робота на яких, дає право на пенсію за вислугу років згідно із постановою КМУ від 12.10.1992 №583 відсутня посада «машиніст (кочегар) котельні», ураховуючи, що відомостями по спецстажу в формі ОК-5 також не підтверджується пільговий стаж в цей період та факт неподання ОСОБА_1 інших доказів, відповідачем 1 правомірно не зараховано період роботи з 17.11.2015 по 22.06.2017 до пільгового стажу.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 18.05.1991 по 22.11.1991, оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач у період з 18.05.1991 по 22.11.1991 навчався на курсах машиністом електровозу у Ясинуватському технікумі Донецької залізниці.

Згідно розрахунку стажу Форми РС-право, період навчання з 18.05.1991 по 22.11.1991 не зарахований як до страхового стажу, так і до пільгового.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Матеріали справи не містять доказів подання позивачем до пенсійного органу та до суду документів на підтвердження вказаного вище періоду навчання (посвідчення, свідоцтво, довідка, тощо).

Отже, відповідачем правомірно не зараховано період навчання до страхового та пільгового стажу позивача.

Стосовно періоду роботи в російській федерації з 04.07.2011 по 05.02.2013, суд зазначає наступне.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач з 04.07.2011 по 05.02.2013 працював помічником машиніста електровоза та машиністом електровоза на території російської федерації (запис №30-35).

Відповідно до частини 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Частиною 2 статті 13 вказаної Угоди установлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення державами участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, який набуто ним до виходу держав-учасниць з Угоди.

29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року в м. Москві.

Пунктом 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України визначено Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Як вже було вказано, згідно з частиною 1 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачено, що кожен її учасник може з неї вийти, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди відносно цього учасника припиняється зі спливом шестимісячного строку з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023 року, яке було опубліковане у Офіційному віснику України від 10.01.2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року для України 19 червня 2023 року.

Згідно зі статтею 11 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та держав, що

входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Спірний період з 04.07.2011 по 05.02.2013 виник до набуття чинності вказаною Постановою і підтверджуються трудовою книжкою позивача, тому відсутні підстави для його неврахування до пільгового стажу позивача.

Отже, вказаний період протиправно не врахований до пільгового стажу позивача під час призначення пенсії.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2016 по 31.05.2016, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня сплата внесків, суд зазначає наступне.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Отже, відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.2016 по 31.05.2016.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.09.2024, зарахувавши до страхового та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 04.07.2011 по 05.02.2013 та до страхового стажу - з 01.01.2016 по 31.05.2016, з урахуванням висновків суду наведених у цьому рішенні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішень суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. у справі №200/7509/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025р. у справі №200/7509/24 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко