Справа № 420/28775/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/28775/24
Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024р. ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» звернулося до суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, ДПС України, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наступні Рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН: рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних від 1.08.2024р. №11544176/31601073; рішення про реєстрацію/ відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 1.08.2024р. №11543911/31601073, №11543906/31601073, №11543904/31601073; рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 1.08.2024р. №11544163/31601073, №11544162/31601073, №11544160/31601073 №11544174/31601073, №11544173/31601073, №11544127/31601073, №11544143/31601073, №11544132/31601073;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі зазначені нижче податкові накладні ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (код -38016918): - Податкова накладна №7 від 30.04.2023р, - Податкова накладна №11 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №18 від 31.03.2023р, - Податкова накладна №10 від 30.04.2023р. - Податкова накладна №16 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №15 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №14 від 31.01.2023р., - Податкова накладна №3 від 30.04.2023р., - Податкова накладна №2 від 30.04.2023р., - Податкова накладна №14 від 30.09.2022р., - Податкова накладна №26 від 30.11.2022р., - Податкова накладна №23 від 31.10.2022р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» має достатній обсяг матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення своєї господарської діяльності, а також має необхідні умови для досягнення результатів у відповідної господарської діяльності в силу наявності управлінського персоналу, основних коштів, активів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями.

Позивач зазначив, що в порушення п.11 Порядку №520 оскаржувані рішення комісії контролюючого органу містять лише загальне твердження про ненадання документів, без конкретизації (підкреслення) переліку документів, які, на думку Комісії, не надані. ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» подало до контролюючого органу письмові пояснення та копії документів, які повністю розкривають зміст та обсяг господарських операцій та дають змогу відслідкувати рух послуг від виконавця до замовника, суть та порядок надання послуг, суть та строки оплати вартості послуг.

На думку позивача, вказівка в оскаржуваному рішенні на те, що позивач не надав розрахункових, банківських виписок з особових рахунків, є безпідставною, позаяк, конкретний перелік документів при надісланні повідомлення про надання пояснень щодо ПН/РК, реєстрацію яких зупинено, не витребовувались податковим органом.

Позивач посилався на те, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності. Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття, такий акт не може вважатися правомірним. Позивач вважає, що з огляду на неконкретність вимог контролюючого органу про надання документів, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає критерію обґрунтованості.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наступні рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 1.08.2024р. №11544176/31601073, №11543911/31601073, №11543906/31601073, №11543904/31601073, №11544163/31601073, №11544162/31601073, №11544160/31601073, №11544174/31601073, №11544173/31601073, №11544127/31601073, №11544143/31601073, №11544132/31601073.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» №7 від 30.04.2023р., №11 від 31.01.2023р., №18 від 31.03.2023р., №10 від 30.04.2023р., №16 від 31.01.2023р., №15 від 31.01.2023р., №14 від 31.01. 2023р., №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р., №14 від 30.09.2022р., №26 від 30.11.2022р., №23 від 31.10.2022р. датою їх первинного подання платником податків на реєстрацію.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» суму сплаченого судового збору у розмірі 36 336,00 грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» було надано усі необхідні для реєстрації податкових накладних первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність господарських операцій, проте, податковим органом не надано належної оцінки цим первинним документам, що і стало помилковою підставою для прийняття рішень про відмову в реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» () 26.07.2001 зареєстровано юридичною особою (Дата запису: 08.11.2007, Номер запису: 0029769) та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 52.10 Складське господарство; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.

У ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» є діюча ліцензія на внутрішні та міжнародні перевезення небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами №368 від 15.05.2013р., видана УКРТРАНСІНСПЕКЦІЄЮ УКРАЇНИ.

Згідно зі штатним розкладом позивача станом на другий квартал 2024 рік загальна кількість працівників, які працевлаштовані на товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕКВІСТ-СІМ» становить 58 осіб штатних одиниць.

2.08.2021р. між ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ «АКТИВГАЗ ЮГ» (Замовник) укладено договір №02/08-2021 відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання, на підставі замовлення, доставити спеціалізованим автомобілем транспортом довірений йому Замовником вантаж Скраплений газ (надалі Вантаж), з місця відправлення до пункту призначення, згідно з товарно-транспортною документацією і видати Вантаж особі уповноваженій на його одержання (надалі Вантажоодержувач), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити грошові кошти за надані послуги, згідно виставленого Виконавцем рахунку.

Судом встановлено, що 30.04.2023р. ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ АКТИВГАЗ ЮГ» (Замовник) на підставі договору №02/08-2021 складено та підписано акт надання послуг (транспортні послуги по перевезенню нафтопродуктів) №66 на загальну суму 201552грн., в тому числі ПДВ 33592грн.

За правилом першої події (надання послуг) позивачем складено податкову накладну №7 від 30.04.2023р., на загальну суму 201552грн, в тому числі ПДВ 33592грн.

Вказана податкова накладна направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, згідно квитанції від 15.05.2023р. реєстрація вказаної податкової накладної була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Також, судом встановлено, що 1.01.2023р. між ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» (Замовник) укладено договір №ТП-ЕІ/2023 відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання, на підставі замовлення, доставити спеціалізованим автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж Газойлі (у тому числі: паливо дизельне та/або дизельне паливо), та/або Бензини моторні (у тому числі: марка А-92, марка А-95, марка А-98, паливо моторне сумішеве (із вмістом спиртів, біоетанолу або їх сумішей від 5% і більше), та/або Пропан і бутан скраплені, та/або Газ скраплений або у газоподібному стані, (у тому числі: газ скраплений автомобільний), (надалі - Вантаж), з місця відправлення до пункту призначення, згідно з товарно-транспортною документацією і видати Вантаж особі уповноваженій на його одержання (надалі Вантажоодержувач), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити грошові кошти за надані послуги, згідно виставленого Виконавцем рахунку.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» (Замовник) на підставі договору №ТП-ЕІ/2023 складено та підписано:

- акт надання послуг (транспортні послуги по перевезенню нафтопродуктів) №11 від 31.01.2023р. на загальну суму 548040грн., в тому числі ПДВ 91340грн.;

- акт надання послуг (транспортні послуги по перевезенню нафтопродуктів) №69 від 30.04.2023р. на загальну суму 380544грн., в тому числі ПДВ 6342грн.;

- акт надання послуг (транспортні послуги по перевезенню нафтопродуктів) №58 від 31.03.2023р. на загальну суму 126672грн., в тому числі ПДВ 21112грн.

За правилом першої події (надання послуг) позивачем складено податкові накладні:

- № 11 від 31.01.2023р. на загальну суму 548040грн, в тому числі ПДВ 91340грн.;

- №18 від 31.03.2023 р. на загальну суму 126672грн, в тому числі ПДВ 21112грн.

- №10 від 30.04.2023р. на загальну суму на загальну суму 380544грн., в тому числі ПДВ 63424грн.

Вказані податкові накладні направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, згідно квитанцій від 14.04.2023р., від 15.05.2023р. реєстрація вказаних податкових накладних №10 від 30.04.2023р. та №18 від 31.03.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Згідно квитанції від 13.02.2023р. реєстрація податкової накладної №11 від 31.01.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Крім того, судом встановлено, що 1.09.2022р. між ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» (Замовник) укладено договір №ТП-ЄЛ/01 про надання транспортних послуг відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання, на підставі замовлення, доставити спеціалізованим автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж Газойлі (у тому числі: паливо дизельне та/або дизельне паливо), та/або Бензини моторні (у тому числі: марка А-92, марка А-95, марка А-98, паливо моторне сумішеве (із вмістом спиртів, біоетанолу або їх сумішей від 5% і більше), та/або Пропан і бутан скраплені, та/або Газ скраплений або у газоподібному стані, (у тому числі: газ скраплений автомобільний), (надалі Вантажі, з місця відправлення до пункту призначення, згідно з товарно-транспортною документацією і видати Вантаж особі уповноваженій на його одержання (надалі Вантажоодержувач), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити грошові кошти за надані послуги, згідно виставленого Виконавцем рахунку.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (Виконавець) та ТОВ «ЄВРОТАНК ЛПІДЖІ» (Замовник) на підставі договору №ТП-ЄЛ/01 складено та підписано:

- акт надання послуг №62 від 30.04.2023р. на загальну суму 125550грн., в тому числі ПДВ 20925грн.;

- акт надання послуг №61 від 30.04.2023р. на загальну суму 241587грн., в тому числі ПДВ 40264,50грн.;

- акт надання послуг №14 від 31.01.2023р. на загальну суму 938940грн., в тому числі ПДВ 156490грн.;

- акт надання послуг №15 від 31.012023р. на загальну суму 90000грн., в тому числі ПДВ 15000грн.

- акт надання послуг №16 від 31.01.2023р. на загальну суму 175860грн., в тому числі ПДВ 29310грн.;

- акт надання послуг №110 від 30.09.2023р. на загальну суму 737340грн., в тому числі ПДВ 122890грн.;

- акт надання послуг №136 від 31.10.2022р. на загальну суму 264600грн., в тому числі ПДВ 44100грн.;

- акт надання послуг №168 від 30.11.2022р. на загальну суму 291780грн., в тому числі ПДВ 48630грн.;

За правилом першої події (надання послуг) позивачем складено податкові накладні:

- №16 від 31.01.2023р. на загальну суму 17586грн., в тому числі ПДВ 29310грн;

- №15 від 31.01.2023 р. на загальну суму 90000грн., в тому числі ПДВ 15000грн.;

- №14 від 31.01.2023р. на загальну суму 938940.грн, в тому числі ПДВ 156490грн.;

- №3 від 30.04.2023р. на загальну суму 125550грн., в тому числі ПДВ 20925грн.;

- №2 від 30.04. 2023р. на загальну суму 241587грн., в тому числі ПДВ 40264,50грн.;

- №14 від 30.09.2022р. на загальну суму 737340грн., в тому числі ПДВ 122890грн.;

- №26 від 30.11.2022р. на загальну суму 291780грн., в тому числі ПДВ 48630грн.;

- №23 від 31.10.2022р. на загальну суму 264600грн., в тому числі ПДВ 44100грн..

Вказані податкові накладні направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, згідно квитанцій від 8.05.2023р. реєстрація податкової накладної №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Згідно квитанції від 12.10.2022р., 15.12.2022р., від 13.02.2023р. реєстрація податкових накладних №16 від 31.01.2023р., №15 від 31.01.2023р., №14 від 31.01.2023 р., №№2 від 30.04. 2023р., №14 від 30.09.2022р., №26 від 30.11.2022р., №23 від 31.10.2022р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що ПН складені та подані платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних №7 від 30.04.2023р., №11 від 31.01. 2023р., №18 від 31.03.2023р., №10 від 30.04.2023р., №16 від 31.01.2023р., №15 від 31.01.2023 р., №14 від 31.01. 2023р., №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р., №14 від 30.09.2022р., №26 від 30.11.2022р., №23 від 31.10.2022р. позивачу було запропоновано надати пояснення та документи щодо підтвердження інформації, зазначеної у даних накладних.

Позивач скористався своїм правом та на адресу контролюючого органу ним було направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо підтвердження підстави та дати виникнення податкового зобов`язання позивача з ПДВ та підставу та дату складення та реєстрації Податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що Комісією Головного управління ДПС в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за розглядом наданого повідомлення та документів, 1.08.2024р. прийнято рішення:

- №11544176/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №7 від 30.04.2023р.;

- №11543911/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №11 від 31.01.2023р.;

- №11543906/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №18 від 31.03.2023р.;

- №11543904/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №10 від 30.04.2023р.;

- №11544163/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №16 від 31.01.2023р.;

- №11544162/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №14 від 31.01.2023р.;

- №11544160/31601073 яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №15 від 31.01.2023р.;

- №11544174/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №3 від 30.04.2023р.;

- №11544173/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 30.04.2023р.;

- №11544127/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №14 від 13.09.2022р.;

- №11544143/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №26 від 30.11.2022р.;

- №11544132/31601073, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної №23 від 31.10.2022р..

Підставою для відмови у реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування у вказаних рішеннях зазначено надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.

У розділі (додаткова інформація) вказаного рішення зазначено таке: «первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні».

Не погодившись з вищевказаними рішеннями від 1.08.2024р. №11544176/31601073, №11543911/31601073, №11543906/31601073, №11543904/31601073, №11544163/31601073, №11544162/31601073, №11544160/31601073, №11544174/31601073, №11544173/31601073, №11544127/31601073, №11544143/31601073, №11544132/31601073, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийнятих оскаржуваних рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.201.1 ст.201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Приписами п.201.10. ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п.201.1 цієї статті та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

В свою чергу положення п.201.16. ст.201 ПК України визначають, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до п.п.10,11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ №1165 від 11.12.2019р., (далі Порядок №1165) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019р. № 520.

Відповідно до п.п.4,5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Мінфіну 12 грудня 2019р. №520 (далі - Порядок №520) у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п.п.9,11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постановах від 18 листопада 2021р. у справі №380/3498/20, від 20 січня 2022р. у справі №140/4162/21 дійшов висновку, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом п.5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

У постанові від 3 листопада 2021р. у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Як вбачається із матеріалів справи, що:

- згідно квитанції від 15.05.2023р. реєстрація вказаної податкової накладної була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій;

- згідно квитанцій від 14.04.2023р., від 15.05.2023р. реєстрація вказаних податкових накладних №10 від 30.04.2023р. та №18 від 31.03.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій;

- згідно квитанції від 13.02.2023р. реєстрація податкової накладної №11 від 31.01.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- згідно квитанцій від 8.05.2023р. реєстрація податкової накладної №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 49.41.12-00.00, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій;

- згідно квитанції від 12.10.2022р., 15.12.2022р., від 13.02.2023р. реєстрація податкових накладних №16 від 31.01.2023р., №15 від 31.01.2023р., №14 від 31.01.2023 р., №№2 від 30.04. 2023р., №14 від 30.09.2022р., №26 від 30.11.2022р., №23 від 31.10.2022р. була зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, у зв`язку з тим, що ПН складені та подані платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних №7 від 30.04.2023р., №11 від 31.01. 2023р., №18 від 31.03.2023р., №10 від 30.04.2023р., №16 від 31.01.2023р., №15 від 31.01.2023 р., №14 від 31.01. 2023р., №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р., №14 від 30.09.2022р., №26 від 30.11.2022р., №23 від 31.10.2022р. позивачу було запропоновано надати пояснення та документи щодо підтвердження інформації, зазначеної у даних накладних.

Згідно із пунктом 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Як вбачається із матеріалів справи, що однією з підстав для зупинення реєстрації податкових накладних слугувало те, що платник податку відповідає п.1 та п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Апеляційний суд зазначає, що Критерії ризиковості платника податку на додану вартість є Додатком №1 до Порядку №1165.

Пункт 1 зазначених Критеріїв ризиковості, передбачає відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану передбачено такий критерій:

«У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Довідник кодів податкової інформації, що стала підставою для розгляду питання про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, визначається ДПС та затверджується відповідним наказом, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті ДПС.».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач жодним чином не конкретизував, яка саме податкова інформація наявна у контролюючих органах, що визначає ризиковість здійснення господарських операцій, зазначених в поданих для реєстрації податкових накладних.

Разом з тим, у квитанції про зупинення контролюючий орган запропонував надати платнику податку пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на підтвердження інформації, зазначеною в спірних податкових накладних, позивачем, на підтвердження наявності договірних відносин з контрагентами, на адресу контролюючого органу було направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо підтвердження підстави та дати виникнення податкового зобов`язання позивача з ПДВ та підставу та дату складення та реєстрації Податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Необхідно звернути увагу на те, що податковий орган у своїй квитанції не конкретизував саме які документи позивач мав надати йому, а після отримання, наданих позивачем документів, ніяких додаткових документів від позивача не вимагав.

Як вбачається із оскаржуваних рішень, податковий орган відмовив ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» в реєстрації податкових накладних з підстав: надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.

У розділі (додаткова інформація) вказаного рішення зазначено таке: «первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні».

Водночас, судова колегія зазначає, що жоден із вказаних документів не підкреслений податковим органом, що загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Вживання податковим органом загального посилання на надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства без конкретизації, не може вважатись обґрунтованим.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що саме лише зазначення про складання документів із порушенням та/або відсутність документів не є достатньою та законною підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючий орган має зазначити об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкових накладних з урахуванням відсутності таких документів, при цьому надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Натомість, позивачем на спростування обставин, зазначених у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, надало пояснення та відповідні первинні та бухгалтерські документи.

При цьому, судова колегія вважає, що надані позивачем до суду первинні документи доводять відсутність підстав для відмови у реєстрації спірної податкової накладної.

Окрім того, судова колегія зазначає, що приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 7.12.2022р. по справі за №500/2237/20.

Також, надаючи правову оцінку прийнятим відповідачем рішенням про відмову у реєстрації податкових накладних, апеляційний суд вкотре зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття такого рішення, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття.

На вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації податкової накладної впливає й той факти, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації ПН, теж не є законним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.07.2019р. у справі за №815/2985/18, від 10.04.2020р. у справі за №819/330/18, висновки якого, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, контролюючий орган не довів обґрунтованості відмови позивачу у реєстрації спірних податкових накладних.

Під час розгляду даної справи, позивачем, на підтвердження своїх тверджень, були надані відповідні докази та документи, а саме ті документи, які товариством було надано ДПС при подачі спірних податкових накладних.

Розглянувши надані документи, судова колегія вважає, що товариством було надано до податкового органу весь перелік первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій та у податкового органу при дослідженні вказаних документів не виникало питань щодо їх оформлення чи фіктивності, а також надані документи повністю спростовують доводи податкового органу зазначені в апеляційній скарзі.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що окрім доводів щодо скасування судового рішення першої інстанції, податковим органом не надано жодного відповідного і належного доказу.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі, як на правомірність оскаржуваних рішень, щодо того, що товариством на розгляд комісії надано банківські виписки, які складені з порушенням чинного законодавства, оскільки відсутні обов`язкові реквізити, зокрема підпис надавача платіжних послуг та підпис платника, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, виходячи з наступного.

Судова колегія зазначає, що самий по собі процес банківської безготівкової оплати певних послуг є подією об`єктивною, тобто платник позбавлений можливості сформувати платіжний документ, якщо оплати не відбулось. До того ж, якщо у контролюючого органу є сумніви щодо реальності здійснення оплати між контрагентами, то він не позбавлений можливості, по-перше, здійснити власну перевірку, звернувшись до банківської установи, а по-друге, надіслати запит платнику щодо надання копії відповідного платіжного документу, засвідченого фінансовою установою.

Щодо посилань податкового органу стосовно закінчення строку Договору оренди транспортного засобу №01/09 від 1.09.2020року., до 31 серпня 2023року, судова колегія звертає увагу на те, що на період проведення господарських операцій та складання податкових накладних, а саме №7 від 30.04.2023р.,№11 від 31.01.2023р.,№18 від 31.03.2023р., №10 від 30.04.2023р., №16 від 31.01.2023р., №14 від 31.01.2023р.,№15 від 31.01.2023р., №3 від 30.04.2023р., №2 від 30.04.2023р., №23 від 31.10.2022р., №26 від 30.11.2022р., №14 від 13.09.2022р.Ю зазначений Договір був чинний.

При юридичній оцінці рішень про відмову в реєстрації податкових накладних судова колегія також враховує те, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної не було зазначено перелік документів, необхідних для їх реєстрації. З врахуванням цієї обставини невідповідність вимог контролюючого органу в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних щодо надання документів правовій визначеності виключала для контролюючого органу можливість прийняття негативних для позивача рішень з підстав невиконання ним вимог.

Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів. Хоча перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначено Порядком № 520, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема, від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність вимог контролюючого органу щодо надання документів, рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідають критерію обґрунтованості.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.03.2023 р. у справі № 200/6012/20-а, від 30.05.2023 р. у справі № 500/889/21, від 04.05.2023 р. у справі № 420/14819/20, від 27.04.2023 р. у справі № 460/8040/20, від 12.04.2023 р. у справі № 420/4704/19, від 27.01.2022 р. у справі № 380/2365/21, від 05.01.2021 р. у справі № 640/11321/20, від 05.01.2021 р. у справі № 640/10988/20, від 16.04.2019 р. у справі № 826/10649/17, від 18.06.2019 р. у справі № 0740/804/18, від 28.10.2019 р. у справі № 640/983/19, від 21.05.2019 р. у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 р. у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 р. у справі № 824/245/19-а.

У постановах від 12.11.2019р. у справі №816/2183/18, від 21.05.2019р. у справі №0940/1240/18, від 18.02.2020р. у справі №360/1776/19, від 27.04.2020р. у справі №360/1050/19, від 18.06.2020р. у справі №824/245/19-а Верховний Суд наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

При цьому, в межах спірних правовідносин, судова колегія звертає увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Предметом розгляду, у даному випадку, є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. А тому, суд за результатами розгляду справи не робить висновків щодо реальності операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкових накладних.

При цьому, судова колегія зазначає, що здійснення моніторингу відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення такого моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок, як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянтом не зазначено більше жодного доводу на підтвердження своїх дій та рішень щодо відмови у реєстрації спірної податкової накладної.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» та скасування оскаржуваних рішень податкового органу про відмову у реєстрації податкових накладних, оскільки позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій за поданими податковими накладними, а податковим органом не доведено протилежне.

Апеляційний суд також враховує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019р. у справі за №816/2183/18, від 18 лютого 2020р. у справі за №360/1776/19, від 27 квітня 2020р. у справі за №360/1050/19, від 18 червня 2020р. у справі за №824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008р., і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009р.). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010р., і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п.128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п.119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977р. урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акту, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що дії податкового органу по прийняттю спірних рішень, в яких не наведено мотиви їх ухвалення свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977р., а також свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Щодо позовних вимог про зобов`язання зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі зазначені нижче податкові накладні ТОВ «ЕКВІСТ-СІМ» (код -38016918): - Податкова накладна №7 від 30.04.2023р, - Податкова накладна №11 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №18 від 31.03.2023р, - Податкова накладна №10 від 30.04.2023р. - Податкова накладна №16 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №15 від 31.01.2023р, - Податкова накладна №14 від 31.01.2023р., - Податкова накладна №3 від 30.04.2023р., - Податкова накладна №2 від 30.04.2023р., - Податкова накладна №14 від 30.09.2022р., - Податкова накладна №26 від 30.11.2022р., - Податкова накладна №23 від 31.10.2022р.., судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

У разі надходження до ДПСУ рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених п.12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (п.20 Порядку №1246).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати ДПСУ провести реєстрацію спірних податкових накладних в ЄРПН.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко