Справа № 620/6683/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6683/24 Головуючий у 1 інстанції - Непочатих В.О.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1991 по 31.12.2003 на посаді медсестри палатної в приймально-діагностичному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні відповідно до вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 01.01.1991 по 31.12.2003 на посаді медсестри палатної в приймально-діагностичному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні та провести перерахунок і виплату пенсії, з дати її призначення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 21.12.2023 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача щодо зарахування до її страхового стажу періоду з 01.01.1991 по 31.12.2003 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 28.03.2024 відмовило позивачу.

Також, у вказаному листі відповідач повідомив, що за документами пенсійної справи страховий стаж позивача складає 42 роки 01 місяць 04 дні (врахований по 31.12.2023). Період роботи позивача з 23.11.1987 по 31.12.1990 зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зазначено, що зарахувати в подвійному розмірі період ро 01.01.1991 по 31.12.2003 немає законних підстав, оскільки позивач працювала в приймально-діагностичному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні, що не передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 11).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду першої інстанції за захистом порушених прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вказані позовні вимоги є обґрунтовані, оскільки за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими. В той же час, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга повністю дублює рішення про відмову у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1991 по 31.12.2003 та відзив на позовну заяву. Жодного нового мотиву апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23.11.1987 була прийнята по переведенню на посаду медичної сестри палатної в інфекційне відділення № 2 в Чернігівську обласну дитячу лікарню (а.с. 17).

Відповідно до копії наказу головного лікаря Чернігівської обласної дитячої лікарні від № 8 від 08.01.1991 у зв`язку з реорганізацією інфекційного відділення № 2, приймального відділення і диспетчерського пункту в приймально-діагностичне відділення з 40 ліжками для інфекційних хворих, ОСОБА_1 вважалась працюючою в приймально-діагностичному відділенні з 40 ліжками для інфекційних хворих медсестрею палатною (а.с. 28).

Відповідно до копії трудової книжки та довідки КНП Чернігівська обласна дитяча лікарня» від 02.01.2024 № 34-28/08 з 01.05.2000 позивач була переведена на 0,5 ставки медсестри палатної приймально - діагностичного відділення на 40 ліжок боксованих для інфекційних хворих (наказ № 46-о від 28.04.2000). З 01.02.2004 в зв`язку з перейменуванням приймально-діагностичного відділення з інфекційними боксованими ліжками на підставі штатного розпису на 2004 рік вважалась працюючою в інфекційно-боксованому приймально-діагностичному відділенні на 0,5 посади медичної сестри палатної (наказ № 13-о від 02.02.2004) (а.с. 17, 22).

Згідно Положення про приймально-діагностичне відділення, затвердженого головним лікарем Чернігівської обласної дитячої лікарні ОСОБА_2 03.01.1999, приймально-діагностичне відділення було самостійним структурним підрозділом багатопрофільної дитячої обласної лікарні на базі якої воно створено.

До основних завдань і функцій відділення відносилось: проведення діференційної діагностики у хворих дітей з невстановленим діагнозом, організація санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режимів, профілактика внутрішньо-лікарняних інфекцій, тощо.

До функцій приймального відділення відносилось: регістрація хворих дітей, які поступають на стаціонарне лікування; організація надання екстреної допомоги в необхідних випадках; лікарський огляд та діагностичні заходи; тощо.

Відповідно до поставлених завдань і профілю відділення надавало діагностичну та лікувальну допомогу хворим дітям з такими захворюваннями: гострі порушення функції шлунково-кишкового тракту неясного генезу у дітей віком до 6 місяців; новоронароджені з профілактичним лікуванням сифілісу; гострі хірургічні захворювання з супутньою вірусною або кишковою інфекцією; хворі діти з невстановленим діагнозом.

Також, як вбачається з копії листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2003 № 4.25-56/318, згідно з наказом головного лікаря Чернігівської обласної дитячої лікарні від 08.01.1991 № 08 інфекційне відділення № 2 вказаного закладу ввійшло до складу приймально-діагностичного відділення з інфекційними ліжками. Це відділення складається з 2-х структурних підрозділів: а) приймального відділення, співробітники якого здійснюють прийом усіх дітей, які звертаються до лікарні; б) інфекційних ліжок, де надається стаціонарна цілодобова медична допомога дітям з інфекційними захворюваннями та дітям з невстановленим діагнозом, коли є підозра на наявність інфекційної патології.

Згідно з представленими статистичними даними 76,3% від загальної кількості пролікованих дітей на ліжках, які входять до складу приймально-діагностичного відділення - це діти з інфекційними хворобами.

Отже, Міністерство охорони здоров`я не заперечувало проти того, що відділення, яке є структурним підрозділом приймально-діагностичного відділення Чернігівської обласної дитячої лікарні, є інфекційним, а працівників, які працюють у зазначеному відділенні такими, що працюють у інфекційному відділенні (а.с. 27).

Таким чином, період роботи позивача з 01.01.1991 по 31.12.2003 на посаді медсестри палатної в приймально-діагностичному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні підлягає зарахуванню до її страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому дії відповідача щодо незарахування у подвійному розмірі спірного стажу роботи є протиправними.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.

Колегія суддів зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що пенсія призначається на підставі розрахунку стажу, то саме з дати її призначення ГУ ПФУ в Чернігівській області порушило право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Зобов`язуючи орган державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд встановлює справедливість та відновлює баланс взаємодії між суб`єктами владних повноважень та фізичними особами. Також, суд унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання органами державної влади своїми дискреційними повноваженнями.

Так, з практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1991 по 31.12.2003 на посаді медичної сестри палатної в приймально-діагностичному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» відповідно до вимог статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.1991 по 31.12.2003 на посаді медичної сестри палатної в приймально-діагностичному відділенні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» та провести перерахунок і виплату пенсії, з дати її призначення.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.