Справа № 140/2353/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2353/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі МО України, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в протоколі від 08.11.2024 № 34/в, затвердженому 14.11.2024 заступником МО України бригадним генералом юстиції Сергієм Мельником, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, передбаченої підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності на підставі поданої заяви та документів від 21.09.2023 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Збройних Сил України з 25.02.2022 по 02.08.2023, має статус учасника бойових дій.

Наказом командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 02.08.2023 № 325-РС позивача звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 12.04.2023 № 161 проведено медичний огляд позивача позаштатною ВЛК при комунальному підприємстві «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва) розлад адаптації у вигляді астено-невротичної реації, стан компенсації з виходом в легку астенію. Міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділів хребта, множинні протрузії дисків зі стійким больовим синдромом та помірним порушенням статико-кінетичної функції хребта. Виразкова хвороба шлунка і цибулини дванадцятипалої кишки, нестійка ремісія. Хронічний ерозивний гастродуоденіт, нестійка ремісія. Гастроезофагеальна рефлюксна хвороба, рефлюкс-езофагіт, нестійка ремісія, без порушення функції травлення. Поствиразкова рубцева деформація цибулини дванадцятипалої кишки без порушення евакуації. Хронічний панкреатит, больова форма без порушення функції. Вертеброгенна лівобічна цервікобрахіалгія, попереково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L5-S1 корінців зліва зі стійким больовим і м`язево-тонічним синдромом. Хронічна лівобічна нейросенсорна приглухуватість зі сприйняттям шепітної мови до 3 метрів.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Посттромботичний синдром лівої нижньої кінцівки, набряково-варикозно-больова форма з неповною реканалізацією. Хронічна венозна недостатність другого ступеня лівої ноги.

Захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини (довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 2299 від 31.03.2023).

На підставі статей 17 «в», 64 «б», 52 «г», 53 «в», 54 «г», 23 «в», 36 групи II, розкладу хвороб наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 - обмежено придатний до військової служби.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках від 21.09.2023 серії 12 ААА № 026675 визначено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 25% одноразово, без встановлення групи інвалідності. Причина втрати працездатності захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 140/2889/24: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягає у неподанні висновку, заяви та документів позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності на розгляд розпорядника бюджетних коштів відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок, заяву та документи ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 № 34/в, затвердженого 14.11.2024 заступником МО України бригадним генералом юстиції Сергієм Мельником, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з наступної підстави: виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби).

Уважає такий висновок відповідача хибним, оскільки виконання обов`язків військової служби здійснюється під час проходження військової служби. Тобто, визначення «під час проходження військової служби» є більш широким та включає в себе і час виконання обов`язків військової служби, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-4).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 41).

В поданих до суду поясненнях від 09.04.2025 представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що поняття проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби розмежовуються, зокрема положеннями Закону № 2232-ХІІ та Положення №402, за функціональними, територіальними та часовими критеріями, що свідчить про їх самостійність і про відсутність підстав для ототожнення таких понять під час визначення причин встановлення військовослужбовцям інвалідності та/або ступеня втрати працездатності.

Звертає увагу суду, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що оскільки умовами пункту 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII право на отримання грошової допомоги пов`язується безпосередньо з причинним зв`язком отриманого поранення чи захворювання, а саме з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, для встановлення наявності права на отримання одноразової грошової допомоги ототожнення словосполучень «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби» є безпідставним та необґрунтованим.

При цьому зазначає, що позивач не оскаржував ні рішення МСЕК про встановлення йому втрати працездатності, у зв`язку захворюваннями, так, пов`язані з проходженням військової служби, ні рішення штатної ВЛК від 12.04.2023 про причинний зв`язок захворювання, а тому Комісія МО України приймаючи рішення діяла виключно у межах у спосіб та на підставі законодавства та нормативно-правових актів України.

Окрім цього, вважаємо, що зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, є ніщо інше як втручання суду у дискреційні повноваження МО України та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 44-49).

На адресу суду 16.04.2025 представником позивача подано заперечення, у яких останній підтримав позицію, викладену у позові та додав, що посилання представника відповідача щодо відсутності оскарження рішення МСЕК про встановлення йому втрати працездатності, у зв`язку захворюваннями, пов`язаними з проходженням військової служби, та рішення штатної ВЛК від 12.04.2023 про причинний зв`язок захворювання, не заслуговують на увагу, оскільки постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються виключно у формулюваннях, передбачених пунктом 21.5 Положення № 402. Тобто ВЛК не могла вийти за межі свої повноважень при встановленні причинного зв`язку захворювання позивача.

Вказує, що держава, маніпулюючи поняттями в нормативно-правових актах, позбавляє соціального захисту осіб, які захищали цю державу, що явно суперечить положенням статей 3 і 17 Конституції України (арк. спр. 61-63).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у період з 25.02.2022 по 02.08.2023 проходив військову службу, має статус учасника бойових дій, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 , посвідченням серії НОМЕР_3 (арк. спр. 14, 17).

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.08.2023 №224 рядового за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, звільненого наказом НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 02.08.2023 № 325-РС з військової служби у запас згідно підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), з 02.08.2023 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 16).

При цьому, 12.04.2023 позаштатною ВЛК при КП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » було проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 12.04.2023 №161, в якій зазначено діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): «захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби» та «захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини» (арк. спр. 18).

Згідно з довідкою Волинської обласної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії 12 ААА №026675 від 21.09.2023 ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% одноразово; причина втрати професійної працездатності - захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби (арк. спр. 19).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №140/2889/24 позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягає у неподанні висновку, заяви та документів ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності на розгляд розпорядника бюджетних коштів відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок, заяву та документи ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (арк. спр. 25-27).

МО України листом №220/13/3515 від 15.11.2024 направлено витяг з протоколу засідання комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №34/в, відповідно до якого комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 , оскільки виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби) (арк. спр. 28).

Уважаючи таке рішення комісії МО України, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 , протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 7 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975).

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Аналіз пункту 7 частини другої статті 16 Закону №2011-XII та абзацу 2 пункту 7 Порядку №975 свідчить про те, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.

Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом №2232-XII.

Статтею 24 Закону №2232-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

За змістом частини четвертої названої правової норми військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Наказом міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Пунктом 1.1 Положення №402 у редакції на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Абзацом 7 пункту 1.3 цього Положення передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, в осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення (пункт 21.1 Положення №402).

Відповідно до пункту 21.2 Положення №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби штатні ВЛК.

Пунктом 21.5 Положення №402 розмежовано формулювання, в тому числі «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які є самостійними підставами встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі №520/14757/2020 дійшов таких висновків:

«…причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, зокрема у військовослужбовців, визначається ВЛК і ЛЛК та викладається у формулюваннях, які закріплені на нормативному рівні.

Оскільки умовами пункту 7 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII право на отримання грошової допомоги пов`язується безпосередньо з причинним зв`язком отриманого поранення чи захворювання, а саме з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, для отримання грошової допомоги формулювання причинного зв`язку захворювання повинно відповідати підпунктам г) пункту 21.5 Положення - «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» та ж) пункту 21.5 Положення «Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН». Іншого формулювання причинного зв`язку захворювання, що призвело до часткової втрати працездатності, отриманого під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, пункт 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не містить.

Висновки судів попередніх інстанцій, що словосполучення «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які по-різному викладені, але є однаковими за своєю суттю, є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з оскарженим рішення відповідача, прийнятого з урахуванням висновку військово-лікарської комісії в довідці від 03.03.2020 № 194 про те, що захворювання виникло у зв`язку з проходженням військової служби, про те, що виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена. Натомість така виплата передбачена у разі встановлення ВЛК причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби.».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 160/8219/21, від 26.04.2024 у справі № 260/2081/23.

Згідно з частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому Верховний Суд у справі від 31.01.2024 у справі №160/8219/21 надав оцінку тим позиціям Верховного Суду, на які посилався і позивач в даній справі, зазначивши: покликання позивача в обґрунтування касаційної скарги на постанови Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 та від 17.04.2019 у справі №803/1093/16 є безпідставними, оскільки у цих справах позивачам було встановлено групи інвалідності, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, відтак правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Таким чином, законодавець, передбачивши певне право саме для осіб, які отримали ушкодження здоров`я, які «пов`язані з виконанням обов`язків військової служби» явно не мав на меті поширити цю пільгу на більш ширшу категорію, адже тоді б було використано таку більш ширшу категорію («пов`язана з проходженням військової служби»). Такий підхід є реалізацією законодавцем принципу пропорційності, за якого лише ушкодження здоров`я, які тісно пов`язані з проходженням служби (особа фактично виконувала такі обов`язки на момент отримання ушкодження), мають відповідний рівень компенсації зі сторони держави. В свою чергу отримання ушкоджень здоров`я «в період проходження служби» (а не безпосередньо через таку службу чи під час виконання її обов`язків) відповідної компенсації не отримало, що є способом нормативного врегулювання спірних правовідносин, здійсненим законодавцем, в той час як суд застосовує створені положення законодавства, не змінюючи їх змісту.

Зворотній підхід фактично прирівняв би дві різні категорії осіб з різними обставинами отримання ушкоджень здоров`я, що навпаки порушувало б принцип пропорційності та справедливості.

Твердження позивача про очевидність виконання ним обов`язків військової служби під час проходження військової служби є нерелевантним, оскільки зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва) повинен існувати безпосередньо з обставиною проходження військової служби: або саме під час фактичного виконання таких обов`язків, або лише в період проходження служби.

Судом установлено, що документами позивача підтверджено, що його захворювання пов`язано з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби, що, в свою чергу, і стало підставою для відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович