Справа № 640/15649/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року ЛуцькСправа № 640/15649/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Аршулік С.Р.,

за участю представника позивача Оксененка Д.О.,

представника відповідача Зосіч Г.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного Управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови №11/25/12 від 16.06.2020 про накладення штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен артикул продукції (50 артикулів) у сумі 2550000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на думку Головного Управління Держпраці у Київській області, ФОП ОСОБА_1 ввів в обіг продукцію - засоби індивідуального захисту сонцезахисні окуляри (50 артикулів), яка не відповідає встановленим вимогам, за що передбачена відповідальність згідно пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Однак вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки окуляри у кількості 50 артикулів, знаходилися на складі, до продажу не пропонувалися, на стелажі не виставлялися, а тому в обіг не вводилися. Окрім того, відповідачем порушена процедура проведення перевірки, оскільки під час її проведення був присутній не позивач безпосередньо, а його знайомий ОСОБА_2 , який не був належним чином уповноважений довіреністю на представництво інтересів та підписання документів (у тому числі й підписання акта перевірки) від імені позивача.

Вказує також на те, що порушення, за які Головним управлінням Держпраці в Київській області винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , є формальними, а тому виключають відповідальність за п.2 ч.2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі (а.с.45).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.91).

У відзиві на позов Головне управління Держпраці у Київській області позовних вимог не визнало та просило відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що відповідачем під час перевірки характеристик продукції засобів індивідуального захисту (сонцезахисних окулярів) за місцем проведення господарської діяльності позивачем (у магазині «Glasses.ua» по АДРЕСА_1 ) встановлено порушення пунктів 50, 51 Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 27.08.2008 №761, а саме: не проведена процедура оцінки відповідності засобів захисту вимогам технічного регламенту; на час перевірки декларація про відповідність відсутня, за запитом не надана; не нанесений знак відповідності технічним регламентам.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону № 2735-VI введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), тягне за собою застосування адміністративно-господарських санкцій до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає, що перевірка характеристик продукції (засобів індивідуального захисту) проведена Головним управлінням Держпраці у Київській області правомірно, а під час винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством (а.с. 51-55).

Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) адміністративну справу №640/15649/20 Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16.07.2024 №3863-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») адміністративну справу передано на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 справу прийнято до провадження та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 110).

Ухвалою суду від 26.03.2025 замінено в даній адміністративній справі відповідача Головне Управління Держпраці у Київській області на правонаступника Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (04060, м. Київ, вул. Вавілових, буд. 10, ) (а.с.143).

До суду 04.04.2025 надійшов відзив на позов від представника Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказує на те, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 було надано письмові пояснення у яких він особисто підтвердив, що станом на 04.06.2020 має в наявності у магазині «Glasses.ua» за адресою: вул. Микільсько- Слобідська, 6Г, м. Київ, сонцезахисні окуляри різних торгівельних марок в кількості 50 одиниць та в кількості артикулів (моделей) - 50 одиниць. Усі вищезазначені (наявні) сонцезахисні окуляри не промарковані знаком відповідності технічним регламентам, відсутня декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту № 761 та за запитом не надана. Також позивачем надано перелік зазначених 50 одиниць моделей (артикулів) сонцезахисних окулярів, що перевірялися, та щодо яких останнім надано вищезгадані письмові пояснення.

Окрім того, в акті перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 № 11/25/03 (Розділ ІІ Зауваження керівника суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо проведеної перевірки та складеного акта) міститься внесений власноруч запис уповноваженої особи ОСОБА_2 наступного змісту: «Зауважень не маю», що підтверджено його особистим підписом.

Повноваження ОСОБА_2 , як уповноваженої особи ФОП ОСОБА_1 , підтверджується письмовою заявою останнього, згідно з якою позивач уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси ФОП ОСОБА_1 та надає йому повне право підписувати будь-які документи. В заяві позивач також зазначає, що не може бути присутнім під час здійснення дій щодо перевірки та за її наслідками 05.06.2020 у зв`язку з одруженням.

Представник відповідача вважає, що оскаржувана позивачем постанова про накладення штрафу від 16.06.2020 № 11/25/12 винесена ГУ Держпраці у Київській області за наявності підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а отже є правомірною.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 144-149).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови від 16.06.2020 №11/25/12 до розгляду по суті (а.с.202).

У судовому засіданні представник позивача Оксененко Д.О. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Зосіч Г.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів та підстав, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Головним управлінням держпраці у Київській області на виконання затвердженого плану проведення перевірок характеристик продукції відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг на червень 2020 року (а.с. 210), відповідно до наказу від 25.05.2020 № 1380 та направлення на проведення перевірки від 02.06.2025 №11/25/02, в період з 04.06.2020 по 05.06.2020 з метою забезпечення здійснення державного ринкового нагляду нехарчової продукції на відповідність вимогам законодавчих та нормативно-правових актів з державного ринкового нагляду нехарчової продукції проведено планову виїзну перевірку характеристик продукції - засобів індивідуального захисту в частині їх відповідності вимогам Технічного регламенту №761, що знаходиться у розповсюджувача/виробника ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем розміщення продукції: АДРЕСА_1 (а.с.210, 28).

Під час перевірки позивачу вручено службовий запит від 04.06.2020, у якому вимагалось відповідно до ст.15 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» надати документи та матеріали для здійснення заходів державного ринкового нагляду щодо продукції, яка реалізується 04.06.2020 засоби індивідуального захисту сонцезахисні окуляри в магазині «Glasses.ua» по АДРЕСА_1 (в тому числі декларацій про відповідність вимогам технічного регламенту №761) (а.с.29).

На вищезгаданий запит ФОП ОСОБА_1 декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту № 761 та документи, що дають змогу відстежити ланцюг постачання продукції, що перевірялася (засобів індивідуального захисту сонцезахисних окулярів) не надано.

Посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області складено акт перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 №11/25/03, у якому констатовано порушення вимог пунктів 50, 51 Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженого постановою КМУ від 27.08.2008 №761, а саме: не проведена процедура оцінки відповідності засобів індивідуального захисту вимогам технічного регламенту; під час перевірки декларація про відповідність відсутня, за запитом не надана; не нанесений знак відповідності технічним регламентам (а.с. 30).

У додатку 1 до акта перевірки характеристик продукції (яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам) вказано про сонцезахисні окуляри тип (номер) моделі ТМ «Ray Ban», артикул від 3026 z-silver по 3447 blue-b, усього 50 артикулів. Повний перелік артикулів (50 найменувань) додається окремо (а.с.32).

На підставі акта перевірки ГУ Держпраці у Київській області 05.06.2020 складено протокол № 11/25/11 про виявлені під час перевірки порушення, у якому вказано, що ФОП ОСОБА_1 ввів в обіг продукцію, яка була об`єктом перевірки та не відповідає вимогам, за що передбачена відповідальність п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Протокол №11/25/11 підписаний ОСОБА_2 . Окрім того, ОСОБА_2 вручений акт перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 №11/25/03 (а.с.36).

16.06.2020 ГУ Держпраці у Київській області винесено постанову № 11/25/12 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен артикул продукції (50 артикулів) у сумі 2 550 000 (два мільйони п`ятсот п`ятдесят тисяч) грн (а.с.34).

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуючись із винесеною постановою, вважаючи її безпідставною та такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 № 2735-VI (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до абз. 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, що визначається відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п. 21 п. 4 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.

Згідно з абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" повноваження також через свої територіальні органи, термін "орган ринкового нагляду" позначає також його територіальні органи.

З метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції.

Органи ринкового нагляду відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Перевірки характеристик продукції відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» перевірки характеристик продукції проводяться у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 23-1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» для здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції орган ринкового нагляду видає наказ, який має містити предмет перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23-1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» на підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки, яке підписується керівником органу ринкового нагляду або його заступником із зазначенням його прізвища, імені та по батькові і засвідчується печаткою відповідного органу.

З матеріалів справи слідує, що ГУ Держпраці у Київській області наказом від 25.05.2020 №1380 затверджено план перевірок характеристик продукції на червень 2020 року. Згідно з пунктом 2 затвердженого плану визначено провести перевірку дотримання вимог технічного регламенту засобів індивідуального захисту у ФОП ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 у період з 04.06.2020 по 05.06.2020 (а.с. 208-210).

Згідно абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069 «Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд» відповідач здійснює державний ринковий нагляд за засобами індивідуального захисту.

Відповідно до Технічного регламенту засобів індивідуального захисту затвердженого Постановою КМ від 27.08.2008 N 761 під засобом індивідуального захисту (далі - засіб захисту) слід розуміти спорядження, що призначається для носіння користувачем та/або забезпечення його захисту від однієї або кількох видів небезпеки для життя чи здоров`я.

Відповідно до п.2 вказаного регламенту сонцезахисні окуляри відносяться до першої категорії засобів захисту, що мають конструкцію простої складності і призначаються для захисту від сонячного світла.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про відсутність у відповідача повноважень здійснювати державний ринковий нагляд за засобами індивідуального захисту - сонцезахисними окулярами.

Суд також не бере до уваги твердження позивача відносно того, що окуляри у кількості 50 артикулів, знаходилися на складі, до продажу не пропонувалися, а тому в обіг не вводилися, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, судом встановлено, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 04.06.2020 було власноручно надано письмові пояснення. Зі змісту пояснень вбачається, що позивач особисто підтвердив, що станом на 04.06.2020 має в наявності в магазині «Glasses.ua» за адресою: вул. Микільсько-Слобідська, 6Г, м. Київ, сонцезахисні окуляри різних торгівельних марок в кількості 50 одиниць та в кількості артикулів (моделей) - 50 одиниць. Усі вищезазначені (наявні) сонцезахисні окуляри не промарковані знаком відповідності технічним регламентам, відсутня декларація про відповідність вимогам Технічного регламенту № 761 та за запитом не надана. Документи на вищезазначену продукцію, яку він реалізує, що дають змогу відстежити походження (товарно-супровідна документація) у нього відсутня (а.с.96).

Окрім того введення в обіг засобів індивідуального захисту підтверджується актом перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 №11/25/03, додатом 1 до акта перевірки та протоколом №11/25/11 від 05.06.2020.

Разом з тим, на переконання суду, ГУ Держпраці у Київській області під час проведення перевірки порушило основні принципи ринкового нагляду і контролю продукції та права суб`єкта господарювання з огляду на наступне.

Судом встановлено, що за наслідками перевірки відповідачем складено акт перевірки від 05.06.2020 №11/25/03 у якому зафіксовано порушення позивачем (як розповсюджувачем засобів індивідуального захисту) вимог пунктів 50, 51 Технічного регламенту № 761, а саме: не проведена процедура оцінки відповідності засобів індивідуального захисту вимогам технічного регламенту; під час перевірки декларація про відповідність відсутня, за запитом не надана; не нанесений знак відповідності технічним регламентам (а.с. 30).

З матеріалів справи слідує, що акт перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 №11/25/03 та протокол про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №11/25/11 від 05.06.2020 підписані не позивачем, а ОСОБА_2 . Окрім того, ОСОБА_2 посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області вручені копії вказаних документів.

При цьому позивач у позовній заяві вказав на те, що не міг бути присутній на перевірці 05.06.2020 (у зв`язку з одруженням), тому попросив свого знайомого ОСОБА_2 бути присутнім під час перевірки господарської одиниці, у зв`язку із чим під диктовку інспекторів написав лист на ім`я начальника Головного управління Держпраці у Київській області. Разом з тим, позивач не видавав жодної довіреності на ОСОБА_2 і, відповідно, не уповноважував останнього у встановленому законом порядку підписувати від свого імені будь-які документи з приводу перевірки, надавати пояснення тощо.

Надаючи оцінку вищевказаним обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого протоколу відповідний запис.

Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Отже, вказана стаття чітко передбачає, що протокол має бути підписаний підприємцем чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

Вирішуючи питання відносно того, чи є ОСОБА_2 уповноваженим представником ФОП ОСОБА_1 (відповідно чи міг ОСОБА_2 брати участь у проведенні перевірки та підписувати акт перевірки характеристик продукції від 05.06.2020 №11/25/03 та протокол про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №11/25/11 від 05.06.2020) суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Саттею 245 ЦК України передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Відповідно до 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Враховуючи ту обставину, що позивач у встановленому законом порядку не видавав нотаріально посвідченої довіреності Шульзі П.О. на представництво своїх інтересів, то суд погоджується з доводами представника позивача відносно того, що ОСОБА_2 не був уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1 , тому не міг на законних підставах брати участь у проведенні перевірки замість позивача, надавати пояснення та підписувати документи пов`язані з перевіркою.

Проведення та заверешення 05.06.2020 відповідачем перевірки за відсутності ФОП ОСОБА_1 призвело до порушень прав суб`єкта господарювання, визначених статтею 7 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: бути присутніми під час здійснення всіх заходів ринкового нагляду; одержувати в установленому порядку від органів ринкового нагляду і митних органів необхідну, доступну та достовірну інформацію про результати ринкового нагляду і контролю продукції.

Крім того, посадовими особами ГУ Держпраці у Київській області під час проведення перевірки допущено порушення основних принципів ринкового нагляду і контролю продукції, визначених у ст. 5 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», зокрема: об`єктивність, неупередженість та компетентність органів ринкового нагляду і митних органів при здійсненні ринкового нагляду і контролю продукції; додержання прав і захист інтересів суб`єктів господарювання, споживачів (користувачів) під час здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; пропорційність заходів ринкового нагляду, що вживаються органами ринкового нагляду, рівню загрози суспільним інтересам.

Вирішуючи питання про обгрунтованість та підставність винесення відповідачем постанови №11/25/12 від 16.06.2020 про накладення штрафу на позивача у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен артикул продукції (50 артикулів) у сумі 2550000,00 грн суд вказує наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі:

- введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначає, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом.

Отже, виявлене відповідачем порушення у позивача стосовно не нанесення на сонцезахисних окулярах знаку відповідності технічним регламентам, не складення декларації на відповідність є формальною невідповідністю і усунення такого порушення відбувається через вимогу органу ринкового нагляду вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вчинене позивачем порушення визначене частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та є виключенням для застосування відповідальності відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» де зазначено «(крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону)».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Оскільки виявлене відповідачем порушення у позивача стосовно не нанесення на сонцезахисних окулярах знаку відповідності технічним регламентам є формальною невідповідністю, суд дійшов висновку, що відповідач передчасно та безпідставно виніс постанову про накладення на позивача адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу.

Відповідач виявивши формальну невідповідність (позивачем не було нанесено на сонцезахисних окулярах знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом, не було складено декларацію про відповідність) мав відповідно до частини 3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» невідкладно вимагати від позивача вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності. І лише у випадку не вжиття позивачем протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності відповідач міг би застосувати до позивача згідно п.3 ч.4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу в разі «невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

Доказів того, що відповідачем приймалося щодо позивача рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, яке у визначений строк позивачем не виконано і за що передбачена відповідальність п.3 ч.4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін суд вважає, що ключові аргументи доводів та міркувань учасників процесу отримали достатню оцінку.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в розмірі 10510,00 грн згідно з квитанціями від 09.07.2020 (а.с.15) та від 22.07.2020 (а.с.43), такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №11/25/12 від 16.06.2020 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .

Стягнути з бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10510, 00 грн (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці 04060, м. Київ, вул. Вавілових, буд. 10, )

Повний текст рішення суду складений 28 травня 2025 року

Суддя Т.М. Димарчук