Справа № 640/25905/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
13.09.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
- скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 15.06.2021 року б/н на суму 383,13 євро.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою до позивача за перевищення габаритно-вагових нормативів застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн. відповідно абзацу 54 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач не погоджується з правомірністю застосування штрафу та вказав, що посадовими особами Укртрансбезпеки було застосовано не вірну норму закону, а саме, абз. 15 ч.1, ст. 60 Закону № 54-ІХ, замість абз. 14 ч.1, ст. 60 Закону № 54-ІХ, оскільки чинним законодавством забороняється надання дозволу, яким дозволено рух великовагових транспортних засобів із подільним вантажем. Позивач, здійснюючи перевезення подільного вантажу, не мав можливості отримати дозвіл на рух, на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки чинним законодавством забороняється надання дозволу, яким дозволено рух великовагових транспортних засобів із подільним вантажем. Окрім цього, зазначив, що чек зважування не містить інформації щодо розташування пункту зважування, не містить номеру вагів, не містить підпису оператора зважування, а також довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0075018 від 15.06.2021р. також не містить підпису оператора вагового комплексу, що являється, на думку позивача, порушенням порядку проведення вагового контролю. Звернув увагу, що в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом їх доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для нього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства. Відсутність документів на пристрій, яким проводилося зважування транспортного засобу, позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів. У складених за результатами габаритно-вагового контролю актах, довідки не вказано, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг. В матеріалах відсутній сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності засобу вимірювальної техніки - ваги автомобільні для зважування в русі, а також декларація про відповідність приладу, протокол випробувань.
Також позивач зауважив, що транспортний засіб позивача не затримувався, жодних протоколів в порядку КУпАП щодо тимчасового затримання не складалося і водію не вручалося, а представники уповноважених підрозділів Національної поліції на контрольному пункті були відсутні. Позивач вважає, що в разі застосування штрафів на підставі габаритно-вагового контролю, проведеного без участі працівників поліції, такі штрафи є протиправними та підлягають скасуванню.
Зазначив, що позивачем перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. На думку позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснює перевезення сипучих вантажів необхідно брати до уваги лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження. Також, на думку позивача, за відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь.
Окремо звернув увагу на те, що у Акті № 0063087 від 15.06.2021 року не вказано ким проводився габаритно-ваговий контроль, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не містить найменування пункту габаритно-вагового контролю, підпису оператору вагового контролю, немає підпису оператора вагового контролю у довідці. У довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відсутні відомості про серійний номер приладу вагового контролю, номер звіту про його випробовування, підпис та прізвище оператора вагового контролю, що є, на думку позивача, порушенням вимог постанови КМУ від 27.06.2007 року №879.
21.09.2021 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не визнає вимоги в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що під час перевірки позивача встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт». Оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року продовжено процесуальний строк розгляду справи на тридцять днів.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме: головним спеціалістом ВДК на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю та транспорті Горбаном С.І. 15.06.2021 на підставі направлення на рейдову перевірку № 026485 від 08.06.2021 на 452 км + 811 м а/д М-05 «Київ-Одеса» було проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки VOLVO/TRAILOR, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Працівником Державної служби України з безпеки на транспорті проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки VOLVO/TRAILOR, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , у результаті якого було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме: навантаження на одиночну вісь склало 12,24 тон при допустимих 11 тон, що підтверджується копією талона про зважування від 15.06.2021.
За результатами перевірки було складено:
- довідку № 0075018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.06.2021;
- акт № 0063087 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 15.06.2021;
- акт № 290076 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.06.2021, яким зафіксовано перевезення вантажу, згідно CMR № 110545 без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України при перевищенні вагових обмежень, чим порушено норми, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Також, товариству з обмеженою відповідальністю ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС нараховано плату за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 383,13 євро, що еквівалентно 12 530 грн. 39 коп. (курс НБУ станом на 15.06.2021 за 1 євро = 32,7053), про що складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування б/н від 15.06.2021.
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).
Порядок здійснення органами Укртрансбезпеки державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. (далі Порядок).
Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (абз.1 п.4 Порядку).
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених ст.39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абз.2 п.15 Порядку).
Також під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (абз.6 п.16 Порядку)
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядку).
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п.25 Порядку).
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п.27 Порядку).
В інших випадках за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт (п.31 Порядку).
При цьому, ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначено наявність наступних документів у перевізника та водія:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Окрім того, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).
Пунктом 3 цього Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
За змістом пункту 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно із п. 18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21 Порядку № 879).
Наведеними вище правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
З матеріалів справи встановлено, що адміністративно-господарські санкції були застосовані до позивача у зв`язку із встановленням факту перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні вантажів без відповідного дозволу, зокрема, встановлено перевантаження на вісь транспортного засобу.
Підставою для складання акту № 290076 від 15.06.2021р. було зважування транспортного засобу марки Volvo реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки Trailor реєстраційний номер НОМЕР_4 за чеком зважування від 15.06.2021р., та за результатами якого складено довідку про результати здійснення габаритно- вагового контролю № 0075018 від 15.06.2021р. та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0063087 від 15.06.2021р.
Відповідно до інформації з чеку зважування перевищення нормативних вагових параметрів встановлено: 7,05 на одиночну вість при нормативно-допустимій 11,22т; 12.24т на одиночну вісь при нормативно-допустимій 11,22т.; 7,04т, 7,22т, 7,18т = 21,44т при нормативно-допустимій 24,48т; загальна вага транспортного засобу склала 40,73т при нормативно-допустимій 46,92т.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що він не може бути притягнутий до відповідальності, у вигляді винесення оскаржуваної Постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу за даними перевезеннями вантажу, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
При цьому, згідно з абз. 3 п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Новою редакцією абзацу 15 частини 1статті 60 Закону №2344-III, яка почала діяти з 01.10.2021, законодавець відокремив відповідальність за перевищення ваги неподільного вантажу без відповідного дозволу та за перевищення ваги подільного вантажу, на перевезення якого раніше дозвіл не вимагався.
Викладене дає підстави для висновку про те, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:
- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;
- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.
При цьому, жодної суперечності між Правилами дорожнього руху та Законом України Про автомобільний транспорт немає, а відповідальність перевізника у вигляді адміністративно-господарського щтрафу за перевищення встановлених габаритно-вагових норм при перевезенні подільного вантажу, тобто за рух такого транспортного засобу, законодавець встановив лише з 01 жовтня 2020 року. До цього законом передбачалася відповідальність перевізника лише за перевезення вантажів з перевищенням вагових парамертів, для яких вимагається отримання дозволу, тобто неподільних вантажів.
Сторонами у справі не заперечується та обставина, що позивач перевозив вантаж, який за своїми характеристиками є подільними (будівельні суміші), тобто може при завантаженні бути поділена на окремі частки без втрати або пошкодження її властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.
Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.
Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
З огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз. 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.
Водночас, варто відзначити, що за перевищення габаритно-вагових параметрів подільного вантажу, перевізник повинен нести відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п. 31-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 року №879, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.
На думку суду, є доцільним звернутися до правової позиції, що була викладена в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 № 814/1460/16.
Так, у цьому рішенні, суд касаційної інстанції відзначив, у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізників лише може бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.
За таких умов, суд дійшов висновку щодо відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ, а відтак, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.
За таких умов, суд вважає, що відсутня потреба у з`ясуванні обґрунтованості інших доводів сторін, оскільки, на підставі встановлених обставин справи та викладених правових норм, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», як наслідок, оскаржувану постанову слід визнати протиправною та скасувати.
Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Відповідно до положень ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
З огляду на викладені судом висновки, відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови, що є підставою для задоволення позову.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІ ЕМ ДЖІ ЛОДЖИСТІКС» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 681,00грн
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник