Справа № 213/2390/25
Суддя: Алексєєв О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2390/25
Номер провадження 2-а/213/22/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання - Шульги В.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу №213/2390/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

08 травня 2025 року до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява, де представник позивача Сергієнко Д.М. просить скасувати постанову №108 від 01 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що 28 квітня 2025 року начальником групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 у м. Кривий Ріг було складено протокол № 108 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що «… військовозобов`язанному ОСОБА_1 було належним чином вручено повістку на прибуття 20 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичної комісії. В отриманні повістки він відмовився. За цим фактом повноважними особами ІНФОРМАЦІЯ_3 роти охорони водієм ОСОБА_3 , гранатометником ОСОБА_4 , був складений Акт відмови про отримання повістки. 20 червня 2024 року військовозобов`язанний не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин. Та в подальшому порушував вимоги законодавства з 20 червня 2024 року по 28 квітня 2025 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Постановою №108 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП від 01 травня 2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Оскаржувану постанову позивач вважає необґрунтованою, невідповідною матеріалам справи та вимогам Закону, винесену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Позивачем вказується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглядаючи справу взято до уваги лише Акт відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 червня 2024 року, а також протокол №108 від 28 квітня 2025 року, не враховано, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, а саме: не враховано відсутність повістки, яку 20 червня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 намагався вручити позивачу; не враховано відсутність документів (наказу), які підтверджують, що водій ОСОБА_3 та гранатометник ОСОБА_5 20 червня 2024 року входили в групу оповіщення та були особами, які уповноважені вручати повістки; не враховано відсутність відеозапису доведення позивачу акта відмови від отримання повістки, а також не враховано відсутність відеозапису відмови військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки. Отже, при розгляді справі не встановлено усіх обставин справи, які мають значення для прийняття законного рішення.

Також, позивач звертає увагу, що в протоколі №108 від 28 квітня 2025 року, який складений ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП. Натомість, відповідно до оскаржуваної постанови №108 від 01 травня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 в постанові від 01 травня 2025 року самостійно відредагував фабулу правопорушення, що свідчить про необ`єктивний та упереджений розгляд справи стосовно позивача. Окрім того, вказує, що про факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме неявки 20 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичної комісії, відповідачу було відомо вже 20 червня 2024 року, а не 28 квітня 2025 року, як зазначено в оскаржуваній постанові. Отже, адміністративне стягнення накладено з порушенням строків, визначених ст. 38 КУпАП.

З викладених підстав просить скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КупАП.

В судове засідання сторони не викликались.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив, згідно з яким заперечує проти задоволення позовних вимог.

Зазначає, що позивач є військовозобов`язаним та знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20 червня 2024 року позивачу було належним чином вручено повістку на прибуття 20 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичної комісії. В отриманні повістки позивач відмовився. За цим фактом був складений Акт відмови про отримання повістки. На зазначену дату ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив правопорушення передбачене

ч.3 ст.210-1 КУпАП.

28 квітня 2025 року уповноваженою особою було складено протокол №108 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення абз.2 ч.1 та 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Постановою №108 від 01 травня 2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП на позивача накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Вказує, що відеозйомка щодо відмови від отримання повістки проводилась не на бодікамеру ІНФОРМАЦІЯ_3 , а на бодікамеру патрульної поліції, тому відео відсутнє. Те, що в протоколі №108 від 28 квітня 2025 року вказане правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, а в постанові за ч.3 ст.210-1 КУпАП є граматичною помилкою. Також згідно з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 останній раз проходив медичний огляд 03 лютого 2020 року. Ст.22 ЗУ "Про мобіліаційну підготовку та мобіліацію" чітко встановлено зобов`язання військовозобов`яаного щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не правом особи. Позивач не прибув до ТЦК ні до, а ні в період проведення мобілізації. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у діях позивача вважає доведеним.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 відзив не направив.

09 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

16 травня 2025 року недоліки усунуто.

19 травня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку із розглядом справи за відсутністю сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до повістки №12/2024 від 20 червня 2024 року, позивача було викликано на 22:15 годину 20 червня 2024 року для уточнення даних та проходження ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із актом щодо відмови від отримання повістки про виклик, 20 червня 2024 року об 22:00 годині, ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик на 20 червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення персональних даних та проходження військово-лікарської комісії. Оповіщення здійснювали водій ОСОБА_3 та гранатометник ОСОБА_6 .

Із доданого відповідачем витягу з наказу № 547 від 19 червня 2024 року видно, що водій ОСОБА_3 та гранатометник ОСОБА_5 були залучені до груп оповіщення по Інгулецькому району на 20 червня 2024 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 108 від 28 квітня 2025 року начальником групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було встановлено факт порушення ОСОБА_1 Закону України «Про оборону України» та абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 210 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 не з`явився 20 червня 2024 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 20 червня 2024 року по 28 квітня 2025 року.

Постановою №108 від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накладено адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень. Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав 01 травня 2025 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За положеннями абзацу 2 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закону № 2232-ХІІ) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу вищезазначених норм встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.47 Постанови КМУ №560 від 16 травня 2024 року « Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі -Порядок) - у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, протокол про адміністративне правопорушення №108 від 28 квітня 2025 року складено стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

В той же час, на підставі вказаного вище протоколу №108 від 28 квітня 2025 року постановою №108 від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Посилання відповідача на те, що зазначення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є граматичною помилкою, яка не може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем фактично неправильно кваліфіковано дії позивача, неправильно визначено склад правопорушення. Вказані помилки не можуть бути визнані судом формальними та такими, що не тягнуть за собою скасування рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки мають істотний характер.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, з огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

При цьому суд зазначає, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) унормоване, що не зважаючи на обов`язок, визначений у п. 1 статті 6 ЄвропейськоїКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»(далі Конвенція) щодо зобов`язання судів давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції,може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ від 18.07.2006). Отже, враховуючи положення практики ЄСПЛ, слід зазначити, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Пункт 1 ст.6 Конвенціїне вимагає більш детальної аргументації від суду, якщо він лише констатує наявність порушень відповідно до норм закону. Отже, за умови встановлення суттєвих порушень з боку відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 при прийнятті оскаржуваної постанови немає потреби надавати відповідь на інші твердження, наведені позивачем.

З постанови Верховного суду від 26 грудня 2019 по справі №724/716/16-а видно, що належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями КпАП України покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача, за результатом прийняття оскаржуваної постанови розглянута ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Отже, в задоволенні позову позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає необхідним відмовити, оскільки не доведено протиправність рішень, дій чи бездіяльності останнього.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 №108 від 01 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, у відповідності до ч. 4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Сергієнко Дмитро Миколайович, адреса: вул. Федора Караманиць, буд.31 офіс 209, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Дата складення повного тексту судового рішення - 29 травня 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв