Справа № 160/7317/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 року Справа № 160/7317/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представника позивача представника відповідача Дружиніна Т.Г. Колодка Б.О.
10 березня 2025 року Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахування заяви про зміну підстав позову, просить:
- визнати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № Ю-554-46 від 05.09.2024 року протиправною;
- скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № Ю-554-46 від 05.09.2024 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 208 548 890,74 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем ч.11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску безпідставні. У відповідності до положень пп. 3 Розділу ІV Інструкції про нарахування і сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 кошти на сплату єдиного внеску перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. Враховуючи той факт, що у ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» існувала заборгованість зі сплати заробітної плати за періоди, за які контролюючим органом помилково нараховано штрафні санкції, тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у відповідача - підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій. Інформація про наявність, збільшення або зменшення заборгованості із виплати заробітної плати надавалася позивачем контролюючому органу в складі звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за кожен звітний період.
Тому відповідач був заздалегідь проінформований про затримку виплати заробітної плати, а відтак і про те, що обов`язку зі сплати єдиного внеску у позивача не виникало.
Враховуючи викладене, а також той факт, що події з виплати заробітної плати і сплати єдиного внеску співпадають у часі, підстав для застосування штрафних санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у відповідача не було. Тому просить скасувати оспорюване рішення як протиправне.
Ухвалою від 13 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.04.2025 року о 12:00 год.
Протокольною ухвалою від 08.04.2025 року суд прийня до розгляду заявупредставника позивача про зміну підстав позові та надав предстанвику відповідача надати пояснення с цього приводу.
Суд переніс розгляд справи на 08.05.2025 року.
Ухвалою від 08 травня 2025 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 160/7317/25 та розпочати розгляд справи по суті. Призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні 29 травня 2025 року о 11:00 год.
25.03.2025 від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що доводи позивача про безпідставність застосування штрафних санкції та нарахування пені до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» необґрунтовані та є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Підставою для винесення вимоги є наявність станом на 31.08.2024 року заборгованості ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» з єдиного внеску у розмірі 208 548 890,47 грн. в т.ч. основний платіж 148 527 129,10 грн., штрафна санкція 16 231 175,22 грн., пеня 43 790 586,15 грн.,яка складається з наступних сум:
2. Штрафні санкції у розмірі 16 231 175,22 грн та пеня у розмірі 43 790 586,15 грн, нараховані рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску:
Таким чином, сума боргу на яку винесено вимогу зі сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ю-554-46 від 05.09.2024 року складається з самостійно нарахованих позивачем сум та штрафних санкцій і пені нараховних контролюючим органом.
15.04.2025 року від представника відповідача надійшли пояснення на заяву позивача про зміну підстав позову, де вказав, що до відзиву надано докази, які підтвержєують правомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-554-46 від 05.06.2024.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов в повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у відзиві до позову.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
17.09.2024 року до позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-554-46 від 05.09.2024 року, в якій податкових орган вимагає сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 208 548 890, 74 грн, з яких 148 527,10 грн сума недоїмки, штраф - 16 231 175,22 грн, пеня 43 790 586, 15 грн.
Не погоджуючись з вимогою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків позивачем оскаржив вимогу до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби від 11.10.2024 року № 30599/6/99-00-06- 02-01-06, отриманим позивачем 18.10.2024 року (вх.№ 2444) у задоволенні даної скарги було відмовлено.

Позивач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-554-46 від 05.09.2024 р. на суму 208 548 890, 74 грн протиправною , що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За унормуванням частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2464 визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Отже, роботодавець повинен сплатити єдиний внесок одночасно з виплатою заробітної плати найманим працівникам, проте не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.

Відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Отже, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі та згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З аналізу наведених положень Закону України № 2464-VI можна зробити висновок, що у разі порушення строків сплати єдиного внеску, встановлених частиною 8 статті 9 Закону України № 2464-VI, передбачене накладення штрафних санкцій та нарахування пені.

Як зазначалось вище, позивачем зобов`язання зі сплати ЄСВ сплачувались несвоєчасно із затримкою, що призвело до порушення термінів сплати, передбачених Законом № 2464.

Позивач вказав обставини щодо порушення термінів сплати єдиного внеску за вказаний період часу не заперечувались.

Отже, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не заперечується факт порушення законодавства в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за із затримкою.

Стосовно доводів позивача про наявність у нього у вказаний період часу заборгованості з виплати заробітної плати колегія суддів зазначає, що Закон № 2464 не містить заборони для платника сплачувати єдиний внесок або звільнення від виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску у разі наявності такої заборгованості. Навпаки, зазначений Закон чітко визначає обов`язковість нарахування та сплати єдиного внеску, відповідальність за порушення норм Закону.

Отже, посилання позивача на те, що у підприємства існувала заборгованість з виплати заробітної плати за певні періоди, за які контролюючим органом нараховані відповідні штрафні санкції та пеню (0.1 відсоток від суми недоїмки зі сплати єдиного внеску), тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у контролюючого органу не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення, є безпідставними, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, згідно з положеннями Закону № 2464 наявність таких обставин, як затримка з виплати заробітної плати, не звільняє позивача від обов`язку вчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та від відповідальності у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску.

Зазначена представником позивача ситуація стосовно наявності у нього заборгованості з виплати заробітної плати та несвоєчасної її виплати регулюється другим реченням абзацу другого частини 8 статті 9 Закону № 2464, за змістом якої єдиний внесок не сплачується при фактичній виплаті заробітної плати, якщо такий внесок раніше вже був сплачений за правилами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону № 2464, тобто не пізніше 20-го числа календарного місяця, наступного за тим, за який такий внесок нарахований.

Таким чином, у випадку наявності заборгованості та несвоєчасної виплати заробітної плати єдиний внесок роботодавцем все одно повинен сплачуватись у строки, визначені абзацом першим частини 8 статті 9 Закону № 2464, а при виплаті в подальшому заробітної плати єдиний внесок уже не сплачується.

Суд вважає, що визначальним для вирішення цієї справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).

Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.11.2018 року у справі №813/4686/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № Ю-554-46 від 05.09.2024 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 208 548 890,74 грн прийнята відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто відповідає критеріям, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, ухвалою від 13 березня 2025 року позивачу відстрочено державному підприємству "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" сплату судового збору за подання позовної заяви до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - до ухвалення судового рішення у справі №160/7317/25.

На час ухвалення рішення у справі, позивач не сплатив судовий збір у розмірі 30280,00 грн.

Враховуючи викладене, що судові витрати в розмірі 30280,00 грн. підлягають стягненню з позивача до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація).

Керуючись ст. 242-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовною заявою Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд.1, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 57, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд.1; ) до Державного бюджету України (Державна судова адміністрація) судовий збір у розмірі 30280,00.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 травня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук