Справа № 640/19173/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 травня 2025 року о/об 12 год. 50 хв.Справа № 640/19173/21 Провадження № ЗП/280/742/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул.Велика Васильківська, буд.104, м.Київ, 03150; )

до Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ (вул.Рилєєва, буд.7/11, нежиле приміщення (в літ.А) груп приміщень №№112, 113, м.Київ, 04073; )

про стягнення адміністративних-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, яке є правонаступником Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі позивач) звернулося до адміністративного суду із позовом до Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ (надалі відповідач), в якому позивач просить суд: 1) стягнути з Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 26189 грн. 58 коп.; 2) стягнути з Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню у розмірі 390 грн. 50 коп.

Позивач у позові зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за звітний період склала 9 осіб. Таким чином, на думку позивача, середньооблікова кількість осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» у відповідача повинна складати 1 особу. Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті за 2020 рік, середньооблікова кількість осіб з інвалідністю у роботодавця склала 0 осіб. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 26580 грн. 08 коп. - адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році.

Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Ухвалою від 31.03.2025 суддею Прасовим О.О. прийнято до свого провадження дану адміністративну справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Місцезнаходженням відповідача є: вул.Рилєєва, буд.7/11, нежиле приміщення (в літ.А) груп приміщень №№112, 113, м.Київ, 04073. Відповідач має ідентифікаційний номер 39623089.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. (…) У межах зазначених нормативів здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю унаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу".

Згідно поданого відповідачем «Звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік» за формою №10-ПОІ, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача за 2020 рік склала 9 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, що працюють у відповідача за 2020 рік склала 0 осіб, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» складає 1 особа, сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, грн. 26189,58 грн. (а.с.8).

Підприємства, які використовують працю осіб з інвалідністю, зобов`язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Відтак, у випадку, коли з урахуванням специфіки підприємства більшість посад на підприємстві пов`язані з важкими умовами праці, де заборонена праця осіб з інвалідністю, то праця осіб з інвалідністю має використовуватися на цьому підприємстві не інакше, як з урахуванням такої специфіки.

Згідно з п.6 «Інструкції щодо заповнення форми №10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю», затвердженої 27.08.2020 наказом Міністерства соціальної політики України №591, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.10.2020 за №1007/35290 (надалі «Інструкція щодо заповнення форми №10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю»), у рядку 01 відображається середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за звітний рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року №286, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2005 року за №1442/11722.

Відповідно до абз.1 пп.3.2.5 п.3.2 «Інструкції зі статистики кількості працівників», затвердженої 28.09.2005 наказом Державного комітету статистики України №286, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за №1442/11722, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, … 12. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Таким чином, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача за 2020 рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 0 особи.

Згідно з «Інструкцією щодо заповнення форми №10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», для відповідача складає 1 особу.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, у відповідності з ч.3 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.3 п.2 «Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», затвердженого 31.01.2007 постановою Кабінету Міністрів України №70 «Деякі питання реалізації норм Законів України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та «Про зайнятість населення»» (який був чинним у спірний період часу) інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

У п.2-п.5 розділу І «Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)»», затвердженого 31.05.2013 наказом Міністерства соціальної політики України №316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05.12.2016 за №1476), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2016 за №1726/29856 (який був чинним у спірний період часу), зазначено: «2. У цьому Порядку термін "роботодавець" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності", термін "вакансія" - у значенні, наведеному в Законі України "Про зайнятість населення", термін "базові центри зайнятості" - у значенні, наведеному в Положенні про державну службу зайнятості. 3. Форма №3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. 4. Актуальність зазначених у формі №3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. 5. Форма №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником».

Відтак, підприємства, організації, установи та фізичні особи-підприємці можуть подавати інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до будь-якого міського, районного, міськрайонного центрів зайнятості.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

У ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань. (…).

Відтак, з урахуванням наведених вище норм законодавства України обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю покладається не тільки на роботодавців, а і на державну службу зайнятості.

Як вбачається з матеріалів справи, робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем у 2020 році не були створені.

Докази звернення відповідача до будь-якого міського, районного, міськрайонного центрів зайнятості з інформацією про попит на робочу силу (вакансії) осіб з інвалідністю в матеріалах відсутні.

Отже, відповідачем не доведено у суді вжиття заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році.

Згідно з ч.9 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

У суду відсутні зауваження щодо розрахунку: суми коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 26189,58 грн.; пені 390,50 грн.

Доказів самостійної сплати у повному обсязі суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 26580 грн. 08 коп. (сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 26189,58 грн.; пені 390,50 грн.) відповідач до суду не надав.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ (вул.Рилєєва, буд.7/11, нежиле приміщення (в літ.А) груп приміщень №№112, 113, м.Київ, 04073; ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул.Велика Васильківська, буд.104, м.Київ, 03150; ) адміністративно-господарські санкції у розмірі 26189 грн. 58 коп.

Стягнути з Повного товариства Повного товариства ЛОМБАРД СУНДУК Товариство з обмеженою відповідальністю МЕДІА-МАЙДАН І КОМПАНІЯ (вул.Рилєєва, буд.7/11, нежиле приміщення (в літ.А) груп приміщень №№112, 113, м.Київ, 04073; ) на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул.Велика Васильківська, буд.104, м.Київ, 03150; ) пеню у розмірі 390 грн. 50 коп.

У стягненні з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору за подання адміністративного позову до суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 29.05.2025.

Суддя О.О. Прасов