Справа № 420/33428/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33428/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:25.03.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області, ГУПФ України в Донецькій області, про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23 жовтня 2024 року №40;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати згідно з довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14 жовтня 2024 року №42-Б та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії осіб, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 14 жовтня 2024 року №42-Б, виданих Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, починаючи з 16 жовтня 2024 року, з урахуванням уже отриманих сум пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за результатом розгляду заяви рішенням ГУПФ України в Донецькій області від 23 жовтня 2024 року №40 їй відмовлено в переведенні, оскільки вона не працювала на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на день набрання чинності Закону "Про державну службу" стаж державної служби - відсутній. При цьому, період роботи в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постановах від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18, від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17, від 26 червня 2018 року у справі №735/939/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 13 травня 2021 року у справі №623/198/17 та від 29 вересня 2022 року у справі №234/6967/17 та від 11 квітня 2023 року у справі №1.380.2019.003855 позивач зазначала, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

В такому разі у неї наявний необхідний стаж для переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідач ГУПФ України в Одеській області, позов не визнав, вказуючи, що на підставі заяви та наданих документів ГУПФ України в Донецькій області винесено рішення від 23 жовтня 2024 року №40 про відмову позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Враховуючи вищевикладене відповідач не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та з урахуванням наведених доводів позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.

Відповідач ГУПФ України в Донецькій області, позов не визнав, вказуючи, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Право на обчислення пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" мають особи: 1) які на 01 травня 2016 року займали посади державної служби; 2) яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" у період з 01 жовтня 2011 року до 01 травня 2016 року; 3) які в період роботи на "спецпосадах" не отримували пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ до набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VII, тобто до 01 травня 2016 року; 4) які звільнилися з посади державної служби, в тому числі до 01 січня 2020 року. Представник ГУПФ України в Донецькій області вважало, що всі зазначені умови повинні бути дотриманні одночасно. Відповідач вважав, що не порушувало норм матеріального та процесуального права позивача, щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", а тому, рішення від 23 жовтня 2024 року №40 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області, ГУПФ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23 жовтня 2024 року №40.

Зобов`язано ГУПФ України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 жовтня 2024 року №5424 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 01 червня 1991 року по 31 жовтня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Донецькій області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Крім того, зазначаємо, що внесення змін до Порядку є неможливим, оскільки Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), якою він був затверджений, втратила чинність 01 травня 2016 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 "Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби" (далі Порядок №229), було розроблено відповідно до положень ст. 46 Закону, якою передбачено вичерпний перелік періодів роботи (служби, навчання), що зараховуються до стажу державної служби. Вказаний Порядок №229 визначає лише механізм обчислення стажу державної служби;

- необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до вимог законодавства є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після 01 травня 2016 року, відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" №889-VII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". не порушувало норм матеріального та процесуального права позивача, щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", а тому, рішення від 23 жовтня 2024 року №40 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Донецькій області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області, отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) з 03 жовтня 2017 року.

ОСОБА_1 звернулася з заявою від 16 жовтня 2024 року про перерахунок пенсії, а саме: перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчислену відповідно Закону України "Про державну службу".

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом ГУПФ України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року №339/35961.

За результатами опрацювання заяви про перерахунок "Перехід на інший вид пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 жовтня 2024 року винесено рішення про відмову від 23 жовтня 2024 року №40.

Підставою для відмови зазначено, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та п.4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби. Також у постанові від 06 березня 2020 року у справі №1.380.2019.000417 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувалась до стажу державної служби у порядку та відповідно до Порядку №283 спірний досліджуваний період слід зарахувати до стажу державної служби для виплати надбавки за вислугу років.

На підставі ч.5 ст. 242 КАС України суд першої інстанції враховував висновки, викладені Верховним Судом, та вважав, що робота позивачки на посадах в органі місцевого самоврядування відповідно до п.2 Порядку №283 зараховується до стажу державної служби.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу державної служби період роботи позивачки з 01 червня 1991 року по 31 жовтня 2017 року на посадах в органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про державну службу" №3723-XII, Закону України "Про державну службу" №889-VIII, Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III, Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 "Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби", Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03 травня 1994 року №283.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 Закону №1058-IV передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії..

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України "Про державну службу" №3723-XII.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Зокрема, відповідно ст. 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, відповідно до п.10 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" №889-VIII та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ вік та страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі №607/2474/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію по інвалідності.

За результатами розгляду заяви позивача про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що стаж роботи позивача в органах місцевого самоврядування не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Отже, спірним в розглядуваній справі є питання зарахування до стажу державної служби періоду перебування особи на державній службі в органах місцевого самоврядування.

Пунктом 4 ч.2 ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Приписами ст.ст. 2, 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III (далі Закон №2493-III) визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно ч.7 ст. 21 Закону №2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно з п.6 Порядку №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII.

У свою чергу, відповідно до п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, належить керуватися Порядком №283.

Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування 7 категорій посад.

Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Абз.13 п.2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1 №№10-34 серії НОМЕР_1 остання у період з 01 червня 1991 року по 31 жовтня 2017 року працювала в Управління праці та соціального захисту населення Малиновської райадміністрації Одеського міськвиконкому та в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради в Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси.

З огляду на наведене, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби, тому правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача з 01 червня 1991 року по 31 жовтня 2017 року відсутніми.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з незарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів підсумовує, що стаж роботи позивача з 01 червня 1991 року по 31 жовтня 2017 року на різних посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зарахуванню до стажу державного службовця.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.