Справа № 200/1875/25
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа№200/1875/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 (11.03.2025 направлено засобами поштового зв`язку) до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 28.07.2023 № 3 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 29.11.2021 про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням до загального трудового стажу період навчання в ТУ № 17 поліграфістів м. Донецьк з 01.09.1978 по 17.04.1980;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV починаючи з 11.10.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 29.11.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Рішенням відповідача від 01.12.2021 № 23 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 200/1467/23 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 29.11.2021 про призначення пенсії за результатами якого 28.07.2023 прийнято рішення № 3 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Також повідомлено, що страховий стаж становить 26 років 11 місяців 29 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання згідно запису №1 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1982, оскільки не зазначено періоди навчання, документ про навчання не надано.

Позивач вважає рішення відповідати протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним було надано всі необхідні документи щодо підтвердження навчання в період з 01.09.1978 по 17.04.1980 в ТУ № 17 поліграфістів м. Донецьк.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2025 у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення в адміністративній справі. Клопотання позивача щодо поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення та поновлено процесуальний строк звернення до суду із цим позовом. Відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати суду у строк до 02.04.2025: заяву про призначення пенсії з додатками; індивідуальні відомості про застраховану особу позивача (довідка ОК-5); розрахунок стажу; рішення від 28.07.2023 № 23 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

25.03.2025 на адресу суду від позивача надійшли додаткові документи.

28.03.2025 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли документи, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2025.

07.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/1467/23 від 26.06.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період робот з 05.03.1984 по 27.03.1987 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.11.2021.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/1467/23 від 26.06.2023, зараховано до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.03.1984 по 27.03.1987 та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.11.2021, за результатом якого прийнято рішення від 28.07.2023 № 3 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача становить 26 років 11 місяців 29 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання згідно запису №1 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1982, оскільки не зазначено періоди навчання, документ про навчання не надано.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

29.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що здійснює призначення пенсії - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішенням відповідача від 01.12.2021 № 23 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 200/1467/23 адміністративний позов позивача задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 01.12.2021 № 23 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано відповідача зарахувати до загального стажу позивача періоди роботи з 05.03.1984 по 27.03.1987 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 29.11.2021.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 200/1467/23 відповідачем зараховано до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.03.1984 по 27.03.1987 та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 29.11.2021, за результатом якого прийнято рішення від 28.07.2023 № 3 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні від 28.07.2023 № 3 відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 26 років 11 місяців 29 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання згідно запису №1 у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.09.1982, оскільки не зазначено періоди навчання, документ про навчання не надано.

Вважаючи рішення відповідача від 28.07.2023 № 3 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

До набрання чинності Законом № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій унормовувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII)

Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Норма про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи міститься й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637 від 12.08.93).

І лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, за чинними на момент розгляду заяви позивача нормами законодавства про пенсійне забезпечення, саме трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16.

Як слідує із запису № 1 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 01.09.1982, позивач з 01.09.1978 навчався в Донецькому ТУ № 17. Запис внесено на підставі диплому № 787 від 17.04.1980.

Так, судом встановлено, що відповідач відмовився зараховувати період навчання в Донецькому ТУ № 17 з 01.09.1978 по 17.04.1980, оскільки не зазначено періоди навчання, документ про навчання не надано.

Визначаючись щодо правомірності такої відмови, суд враховує наступне.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно п. 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

В матеріалах справи наявний атестат № 787 від 17.04.1980, яким підтверджено навчання позивача в технічному училищі № 17 поліграфістів м. Донецьк у період з 01.09.1978 по 17.04.1980 та присвоєно кваліфікацію друкар високого друку 4 розряду.

У суду не виникає сумніву щодо приналежності атестату № 787 від 17.04.1980 саме позивачу, оскільки доказів неналежності цього диплому відповідачем на адресу суду не надано та позивач не несе відповідальність за заповнення первинних документів.

При цьому, як вже зазначалося судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки, запис про навчання внесено до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 01.09.1982 і є чітким та не містять жодних виправлень чи неточностей, відповідачем неправомірно не зараховано цей період до загального страхового стажу позивача.

За встановлених обставин, позивачем підтверджено період навчання з 01.09.1978 по 17.04.1980 в технічному училищі № 17 поліграфістів м. Донецьк, що в сукупності становить 1 рік 7 місяців 17 днів, а тому вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо вимоги позивача про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV з 11.10.2021 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону N 1058-IV особа має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Як встановлено судом, у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 28.07.2023 № 3 відповідач повідомив, що страховий стаж позивача станом на день звернення із заявою про призначення пенсії (29.11.2021) становить 26 років 11 місяців 29 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що загальний страховий стаж позивача з урахуванням періоду навчання, що зарахований при розгляді цієї справи (з 01.09.1978 по 17.04.1980), що в своїй сукупності становить 1 рік 7 місяців 17 днів та з урахуванням зарахованого відповідачем страхового стажу згідно розрахунку стажу позивача 26 років 11 місяців 29 днів, становить більше 28 років, а тому позивач має право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV.

Щодо дати з якої необхідно призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону N 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 11.10.2021, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 29.11.2021, тобто в межах строку визначеного п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону N 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися з 12.10.2021 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), а не з 11.10.2021 як помилково зазначає позивач.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28.07.2023 № 3 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV та зобов`язання відповідача призначити позивачу з 12.10.2021 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону № 1058-IV із зарахуванням до страхового стажу позивача періоду навчання в технічному училищі № 17 поліграфістів м. Донецьк з 01.09.1978 по 17.04.1980.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 20.03.2025 позивачу відстрочено сплату судового збору за звернення до суду з позовом до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, враховуючи, що ухвалою суду відстрочено позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а позовні вимоги фактичного задоволені (скасовано рішення, а вимога про зобов`язання вчнити певні дії є похідною) суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2023 № 3 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 12.10.2021 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в технічному училищі № 17 поліграфістів м. Донецьк з 01.09.1978 по 17.04.1980.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) за наступними реквізитами: рахунок - UA0026001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7, ) судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.О. Кошкош