Справа № 504/548/25
Суддя: Литвинюк А. В.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/548/25
Номер провадження 2-а/504/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025смт.Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря Батяла М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі якої діє представник Пахомов Ігор Юрійович до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України № AA00022461 від 09.09.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України № AB00002037 від 25.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України № AB00002041 від 25.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України № AB00002174 від 29.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України № AB00002179 від 29.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000,00 гривень.

Стислий виклад позиції позивача.

У позові представник позивачки вказує, що вона є власником транспортного засобу марки SCANIA, модель R440, державний номер НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . При цьому, зазначений тягач використовується разом з транспортним засобом марки SCHMITZ державний номер НОМЕР_3 , який є спеціальним напівпричіпом Н/ПР-контейнеровоз переобладнаним у 2022 році на контейнеровоз типу 1А, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Обидва транспортні засоби перебувають в оренді ТОВ «СІРІУС ЛОГІСТІК», код ЄДРПОУ 45219937.

Зі слів представника позивачки, 23.01.2025 року позивачці стало відомо, що відносно неї відкриті виконавчі провадження: № 76820655 (державний виконавець Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Горбань М.О.) на підставі постанови № АА00022461 від 09.09.2024. року Державної служби України з безпеки на транспорті; № 76823901 (державний виконавець Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Горбань М.О.) на підставі постанови № AB00002037 від 25.10.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті; № 76824460 (державний виконавець Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Горбань М.О.) на підставі постанови № AB00002041 від 25.10.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті; № 76825441 (державний виконавець Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Горбань М.О.) на підставі постанови № AB00002174 від 29.10.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті; № 76825110 (державний виконавець Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області Горбань М.О.) на підставі постанови № AB00002179 від 29.10.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті.

Позивачка вважає за необхідне оскаржити постанови № AA00022461, № AB00002037, № AB00002041, № AB00002174, № AB00002179 з причин, що кожна з них є незаконною та необґрунтованою, а уповноважені посадові особи відповідача не виконали належним чином вимоги Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512, тим самим допустили складання неправомірних постанов, які підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення підлягають закриттю.

На думку позивачки, зі змісту усіх п`яти оскаржуваних постанов вбачається, що транспортний засіб, власницею якого вона є, нібито скоїв п`ять порушень у вигляді перевантаження загальної маси транспортного засобу. При цьому, в усіх випадках відповідачем застосовано показник максимально дозволеної фактичної маси на рівні 40 тонн, але це є помилкою, що суттєво вплинило на розрахунок та подальше прийняття відповідного рішення щодо притягнення позивачки до відповідальності. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , транспортний засіб марки SCANIA, модель R440, державний номер НОМЕР_5 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виходить, що транспортний засіб марка SCHMITZ державний номер НОМЕР_3 є спеціальним напівпричіпом Н/ПР-контейнеровоз переобладнаним у 2022 році на контейнеровоз типу 1А. В свою чергу, відповідно до п. 22.5 ПДР України, 22.5. Рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема, щодо трьохвісного автомобілю (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни (Максимальне значення для автомобільних доріг державного значення). Тому, до розрахунків відповідач повинен був використовувати значення максимально дозволеної фактичної маси на рівні 44 тонн.

Позивачка вважає, що уповноважені посадові особи відповідача неправомірно притягнули її до відповідальності, поверхнево розглянули матеріали справ, та взагалі не дотримались пункту 4 Розділу ІІ Інструкції - під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням уповноважена посадова особа з`ясовує: 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивачка зауважує, що за матеріалами, які розміщені в мережі інтернет за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua тільки в одному з п`яти випадків, а саме при складанні постанови № AB00002179 від 29.10.2024 року відповідачем зафіксовані відомості щодо другого транспортного засобу (спеціального напівпричепа Н/ПР-контейнеровоза) з контейнером, який містить відповідне маркування в силу приписів діючого законодавства України. В усіх інших випадках (тобто при складанні постанов № AA00022461 від 09.09.2024 року, № AB00002037 від 25.10.2024 року, № AB00002041 від 25.10.2024 року та № AB00002174 від 29.10.2024 року) відповідачем не зазначено жодної інформації щодо напівпричепу, що додатково свідчить про поверхневий розгляд адміністративних справ. А в свою чергу, постанова № AB00002041 від 25.10.2024 року та № AB00002179 від 25.10.2024 року взагалі порушують статтю 61 Конституції України - ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (принцип «non bis in idem»).

Також, позивачка посилається на товарно-транспортні накладні, якими зафіксовано, зокрема, найменування вантажу, спосіб перевезення, маса вантажу, тара, а також контрольне зважування вантажу вантажоотримувачем у порту та просить врахувати факт, що товарно-транспортні накладні не тільки фіксує загальну масу вантажу, але й фіксує належне оформлення перевезення вантажу у контейнеровозі.

Враховуючи вимоги ст.134 КАС України, представником позивачки у позовній заяві було надано детальний опис послуг адвоката: формування правової та процесуальної позиції щодо оскарження постанови - 3 000 гривень; складання позовної заяви - 8 000 гривень; гонорар успіху (у випадку ухвалення судового рішення на користь клієнта) - 10 000,00 гривень; всього - 21000,00 гривень. Позивачка шляхом подачі позовної заяви заявила, що відповідні докази оплати витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Стислий виклад позиції відповідача.

24.02.2025 року від представника Державної служби України з безпеки на транспорті, Ковальчук В.М. у підсистемі «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. На нашу думку відповідача, стосовно вимог до змісту постанов необхідно керуватися виключно вимогами статті 283 КУпАП. Оскаржувані постанови в повній мірі відповідають встановленим вимогам та містять усі необхідні відомості, зокрема, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу (кількість вісей, відстань між вісями, навантаження на вісь, загальну масу, формулу розрахунку, відсоток перенавантаження, тоннаж перенавантаження та норматив, який застосовується до транспортного засобу).

У відзиві відповідачем вказано, що відповідно до чинної редакції ПДР для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом допустимим навантаженням є 40 т. Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху навантаження в 44 т. допускається для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13, 716 метра. Тобто, визначальною обставиною є саме здійснення перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Натомість, позивачем на підтвердження доводів позовної заяви до матеріалів справи не надано документального підтвердження перевезення контейнера, зокрема й сертифікатів контейнера, яким, згідно з твердженнями позивача перевозився вантаж. Посилання позивача на те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований напівпричіп є контейнеровозом, а отже останній, дозволяє перевозити контейнери та є достатньою підставою для застосування максимально дозволеної загальної ваги транспортного засобу у 44 тонни, на думку відповідача є необґрунтованими.

Щодо посилань позивача на відомості про масу транспортного засобу, зазначені в товаро-транспортних накладних, відповідач повідомив таке. Відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної та/або звітів про зважування не спростовує перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу. Також, до матеріалів позовної заяви не додано інформацію про зважування такого транспортного засобу після завантаження з відображенням номерних знаків та дати і часу зважування, а також не надано документів, що підтверджують справність ваг, на яких виконувалось таке зважування, тому, вказані доводи не є аргументованими.

Стосовно посилань позивача про притягнення двічі за одне і те саме порушення відповідач повідомив, що з оскаржуваних постанов вбачається, що порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 КУпАП відбулися у різних проміжках часу, різних місцях та не є триваючим правопорушенням, оскільки вважаються вчиненим у момент фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. Тобто, місця події, час, обставини і способи скоєння адміністративних правопорушень, а також причинний зв`язок між діянням і шкідливими наслідками цих діянь, є різними. В даному випадку факт притягнення позивача за перевищення нормативно правових параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР не може вважатися одним і тим же правопорушенням, так як виявлені порушення було вчинено у різний час та при кожному окремому зважуванні перевищення маси мало різні показники.

Щодо справності вагового обладнання відповідач вказав, що WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94. За цим Регламентом, засоби вимірювальної техніки, прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь, можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію тільки у разі, коли вони відповідають вимогам Регламенту. Таким чином, щодо WIM-комплексів як приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки. Така презумпція є вимогою застосування європейських гармонізованих стандартів або вітчизняних ДСТУ. Відповідач зазначив, що має всі необхідні сертифікати для приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь та загальної маси транспортного засобу, а також дотримується суттєвих вимог до засобів вимірювальної техніки, установлених Технічних регламентом № 94 (п. 2 Загальної частини Технічного регламенту). Всі постанови про адміністративні правопорушення містять посилання на технічний засіб вимірювання, що призводить до можливості його точної ідентифікації, а вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ і враховує гранично допустимі похибки при зважуванні.

З приводу розподілу судових витрат відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що представником позивача не обґрунтовано, в чому саме полягала професійна правнича допомога позивачеві у цій справі, не наведено доказів несення адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги, доказів обсягу наданих послуг та їх вартості, на підставі яких можна було б дійти висновку, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначений позивачем є обґрунтованим, співмірним обставинами та категорією справи та не є завищеним. Тому, позовна вимога щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 10.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 18.03.2025 року о 15:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області.

06.02.2025 року від представника позивача у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, в якій він зазначив, що 05.02.2025 року при перевірці матеріалів електронної справи встановлено, що 03.02.2025 року при подачі позову не прикріпився примірник договору оренди транспортного засобу. У зв`язку з чим, просить додати примірник договору оренди та вважати його поданим разом з первісним позовом.

Протокольною ухвалою суду було долучено до матеріалів справи договір № 02/07 від 02.07.2024 року оренди вантажного автомобіля.

05.03.2025 року представником позивача у підсистемі «Електронний суд» було подано додаткові пояснення у справі, в яких він зазначає, що 05.02.2025 року в рамках виконавчого провадження № 76823901 з позивача було стягнуто 18969,00 гривень на підставі постанови № AB00002037 від 25.10.2024 року Державної служби України з безпеки на транспорті. Відповідно до ст. 296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. Тобто у випадку скасування постанови № AB00002037 від 25.10.2024 року, 18969,00 гривень підлягають поверненню позивачу.

31.03.2025 року від представника позивача у підсистемі «Електронний суд» також надійшли додаткові пояснення у справі. Представник позивача вказує, що відповідно до квитанції від 26.03.2025 року № ПН63 позивачем сплачено в рамках виконавчого провадження № 76820655 - 16 785,90 гривень на рахунок Доброславського ВДВС в Одеському районі ПМУ МЮ; відповідно до квитанції від 26.03.2025 року № ПН67 позивачем сплачено в рамках виконавчого провадження № 76824460 - 18 969,00 гривень на рахунок Доброславського ВДВС в Одеському районі ПМУ МЮ; відповідно до квитанції від 26.03.2025 року № ПН69 позивачем сплачено в рамках виконавчого провадження № 76825441 - 18 969,00 гривень на рахунок Доброславського ВДВС в Одеському районі ПМУ МЮ; відповідно до квитанції від 26.03.2025 року № ПН68 позивачем сплачено в рамках виконавчого провадження № 76825110 - 18 969,00 гривень на рахунок Доброславського ВДВС в Одеському районі ПМУ МЮ; Тобто у випадку скасування постанови № AA00022461 від 09.09.2024 року, № AB00002041 від 25.10.2024 року, № AB00002174 від 29.10.2024 року та № AB00002179 від 29.10.2024 року 73 692,90 гривень підлягають поверненню позивачу.

13.05.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких висловлено позицію щодо застосування ст. 296 КУпАП з посиланням на практику судів апеляційної інстанції. Так, представник позивача звертає увагу суду, що у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, суд може за заявою позивача вирішити питання в силу приписів ст. 296 КУпАП щодо повернення з державного бюджету сплачених сум на виконання скасованих постанов.

Крім того, у додаткових поясненнях, на противагу доводам сторони відповідача, викладено позицію щодо встановлення типу транспортного засобу та надано докази на підтвердження здійснення перевезень контейнеровозом у дату винесення оскаржуваної постанови, а саме: копію договору купівлі-продажу від 02.02.2022 року, копію висновку про вартість рухомого майна від 02.12.2024 року, копію балансової довідки № 1 від 09.05.2025 року, копію договору купівлі-продажу від 06.12.2024 року, копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 97192775 від 12.05.2025 року.

21.05.2025 року представник відповідача подала до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі з викладенням заперечень щодо вимоги про повернення з державного бюджету на користь позивача 92 661,90 грн в порядку статті 296 КУпАП, а також щодо доводів позивача про перевезення контейнеру.

22.05.2025 року до суду у підсистемі «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній висловив свою незгоду стосовно позиції представника відповідача, викладеної у додаткових поясненнях у справі від 21.05.2025 року, а також надав докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу: копію договору про надання правової допомоги від 10.07.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пахомовим І.Ю. та копію акту прийому-передачі від 21.05.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пахомовим І.Ю.

Судове засідання у справі відкладено на 30.05.2025 року о 14:00 годині.

До судового засідання 30.05.2025 року, будучи належним чином сповіщеними, позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Пахомов І.Ю. не з`явилися, але 27.05.2025 року у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява про здійснення розгляду зазначеної справи у їх відсутність, просили задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

До судового засідання 30.05.2025 року представник Державної служби України з безпеки на транспорті, Ковальчук В.М. не з`явилася, але 26.05.2025 року у підсистемі «Електронний суд» надійшла заява про здійснення розгляду зазначеної справи у її відсутність, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі ПДР).

Згідно з п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 ст.132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Згідно примітки до ст.132-1 КУпАП, підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 7 вказаного Положення визначено, що Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: - використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані та засоби вимірювальної техніки; - у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; - використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: - здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567); - фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623).

Судом встановлено, що 09.09.2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов?янчик С. I. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00022461, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 06.09.2024 року о 20 год. 04 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 - відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8 % (3,2 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

25.10.2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є. В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00002037, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 24.10.2024 року о 19 год. 40 хв., за адресою Н-08, км 468+739, Запорізька обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 - відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,013 % (3,605 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

25.10.2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є. В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00002041, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 24.10.2024 року о 20 год. 30 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 - відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638 % (2,255 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

29.10.2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Шмельовим М. В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00002174, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 28.10.2024 року о 15 год. 08 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 - відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,300 % (2,12 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

29.10.2024 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є. В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00002179, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що 28.10.2024 року о 16 год. 31 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 - відповідальна особа допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,100% (2,84 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі- Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з абз. 1 п.4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до абз.4 п.4 Правил № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п.п. «б» п.22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси:

- вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 тонн; трьохвісний автомобіль - 25 тонн (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тонн); чотирьохвісний автомобіль - 32 тонни; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 тонн;

- комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 тонн; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тонни; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни.

- автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 тонн.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

З наявних у справі матеріалів фотофіксації правопорушень вбачається, що транспортний засіб SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 рухався з приєднаним спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , на якому було встановлено контейнер.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 09.02.2022 року, наявного в матеріалах справи, транспортний засіб марки SCANIA модель R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, власником якого є ОСОБА_1 .

Транспортний засіб марки SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 перебуває в оренді у ТОВ «СІРІУС ЛОГІСТІК», що підтверджується договором оренди вантажного автомобіля № 02/07 від 02.07.2024 року.

Водночас, належним користувачем транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 , у розумінні ст.14-3 КУпАП, є ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність відомостей про ТОВ «СІРІУС ЛОГІСТІК», як належного користувача спеціалізованого вантажного сідлового тягача SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Наявність договору оренди вантажного автомобіля № 02/07 від 02.07.2024 року не звільняє власника від обов`язку реєстрації належного користувача у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.

В матеріалах справи, також, наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 29.01.2022 року, згідно якого транспортний засіб марки SCHMITZ модель S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , який є спеціалізованим напівпричіпом Н/ПР-контейнеровоз, переобладнаним у 2022 році на контейнеровоз типу 1А.

Отже, переобладнаний транспортний засіб SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 належить до напівпричепів спеціалізованих тип контейнеровоз.

Про належність способу встановлення типу транспортного засобу на підставі відомостей свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів свідчать висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 810/2084/16.

Так, у п.п. «б» п.22.5 ПДР України, для такого виду перевезень, як перевезення трьохвісним автомобілем (тягачем) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра встановлюється обмеження фактичної маси 44 тонни, замість загального 40 тонн.

Зазначений норматив (44 тонни) підлягає застосуванню виключно в разі здійснення перевезення вантажу контейнеровозом загальною максимальною довжиною 13,716 метра з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року, серії AB № 00002041 від 25.10.2024 року, серії AB № 00002174 від 29.10.2024 року з огляду на наступне.

За змістом оскаржуваної постанови серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року, при її складанні відповідальними особами встановлені та зафіксовані фактичні параметри означеного транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 : кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2740 мм. 2-3: 1310 мм, 3-4: 5560 мм, 4-5: 1310 мм; 5-6: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 7250 кг, 2 - 6300 кг, 3 - 8600 кг, 4 - 8400 кг, 5 - 8750 кг; 6 - 8700 кг; загальна маса - 48000 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 43200 кг.

Однак, оскаржувана постанова серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року не містить відомостей щодо параметрів довжини спеціалізованого вантажного сідлового тягача з приєднаним контейнеровозом. Інших доказів перевищення загальної максимальної довжини у 13,716 метра транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом матеріали справи не містять.

Тому, враховуючи той факт, що перевезення було здійснене трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 з трьохвісним контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , а також факт відсутності в постанові серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року параметрів довжини транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, суд, в силу презумпції невинуватості, доходить висновку про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивачки обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тонн. Відповідно, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу, що складає 43200 кг, не перевищує обмеження у 44 тонни, встановленого положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України.

За змістом оскаржуваної постанови серії АВ № 00002041 від 25.10.2024 року, при її складанні відповідальними особами встановлені та зафіксовані фактичні параметри означеного транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 : кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2750 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5560 мм, 4-5: 1310 мм, 5-6: 1320 мм, навантаження на вісь 1 - 7050 кг, 2 - 7650 кг, 3 - 10450 кг. 4 - 7450 кг, 5 - 7350 кг, 6 - 7000 кг, загальна маса - 46950 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 42255 кг.

Оскаржувана постанова серії АВ № 00002041 від 25.10.2024 року не містить відомостей щодо параметрів довжини спеціалізованого вантажного сідлового тягача з приєднаним контейнеровозом. Інших доказів перевищення загальної максимальної довжини у 13,716 метра транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом матеріали справи не містять.

Враховуючи той факт, що перевезення було здійснене трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 з трьохвісним контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , а також факт відсутності в постанові серії АВ № 00002041 від 25.10.2024 року параметрів довжини транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, суд, в силу презумпції невинуватості, доходить висновку про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивачки обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тонн. Відповідно, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу, що складає 42255 кг, не перевищує обмеження у 44 тонни, встановленого положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України.

За змістом оскаржуваної постанови серії АВ № 00002174 від 29.10.2024 року, при її складанні відповідальними особами встановлені та зафіксовані фактичні параметри означеного транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 : кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2750 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5560 мм, 4-5: 1310 мм, 5-6. 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 7000 кг, 2 - 6950 кг. 3 - 9900 кг, 4 - 7600 кг, 5 - 7800 кг. 6 - 7550 кг, загальна маса - 46800 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 42120 кг.

Оскаржувана постанова серії АВ № 00002174 від 29.10.2024 року не містить відомостей щодо параметрів довжини спеціалізованого вантажного сідлового тягача з приєднаним контейнеровозом. Інших доказів перевищення загальної максимальної довжини у 13,716 метра транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом матеріали справи не містять.

Враховуючи той факт, що перевезення було здійснене трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 з трьохвісним контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , а також факт відсутності в постанові серії АВ № 00002174 від 29.10.2024 року параметрів довжини транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, суд, в силу презумпції невинуватості, доходить висновку про наявність підстав для застосування до транспортного засобу позивачки обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тонн. Відповідно, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу, що складає 42120 кг, не перевищує обмеження у 44 тонни, встановленого положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України.

Натомість, постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00002037 від 25.10.2024 року, серії АВ № 00002179 від 29.10.2024 року не підлягають скасуванню з огляду на наступне.

За змістом оскаржуваної постанови серії АВ № 00002037 від 25.10.2024 року, при її складанні відповідальними особами встановлені та зафіксовані фактичні параметри означеного транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 : кількість вісей - 6 шт., спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2740 мм, 2-3: 1300 мм, 3-4: 5550 мм, 4-5: 1300 мм, 5-6: 1310 мм, навантаження на вісь 1 - 7350 кг, 2 - 7700 кг, 3 - 10800 кг, 4 - 7550 кг, 5 - 7800 кг, 6 - 7250 кг, загальна маса - 48450 кг. висота - 3.849 м.; ширина - 2.427 м.; довжина - 16.683 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 43605 кг.

Враховуючи той факт, що перевезення було здійснене трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 з трьохвісним контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , а також факт наявності в постанові серії АВ № 00002037 від 25.10.2024 року параметрів довжини транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до транспортного засобу позивачки обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тонн.

Вирахувана довжина спеціалізованого вантажного сідлового тягача з приєднаним контейнеровозом, що складає 16,683 метра, перевищує загальну максимальну довжину 13,716 метра, встановлену положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України. Тому, до транспортного засобу позивачки слід застосувати обмеження максимальним навантаженням на рівні 40 тонн. В свою чергу, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу, що складає 43605 кг, перевищує обмеження у 40 тонн.

За змістом оскаржуваної постанови серії АВ № 00002179 від 29.10.2024 року, при її складанні відповідальними особами встановлені та зафіксовані фактичні параметри означеного транспортного засобу SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 : кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2750 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 5580 мм. 4-5: 1310 ми. 5-6: 1320 мм. навантаження на вісь 1 - 7500 кг, 2 - 7050 кг, 3 - 10450 кг. 4 - 8000 кг, 5 - 7400 кг, 6 - 7200 кг, загальна маса - 47600 кг, висота - 3.886 м.; ширина - 2.422 м.; довжина - 16.71 м.; Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 42840 кг.

Враховуючи той факт, що перевезення було здійснене трьохвісним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 з трьохвісним контейнеровозом SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , а також факт наявності в постанові серії АВ № 00002179 від 29.10.2024 року параметрів довжини транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до транспортного засобу позивачки обмежень максимальним навантаженням на рівні 44 тонн.

Вирахувана довжина спеціалізованого вантажного сідлового тягача з приєднаним контейнеровозом, що складає 16.71 метра, перевищує загальну максимальну довжину 13,716 метра, встановлену положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України. Тому, до транспортного засобу позивачки слід застосувати обмеження максимальним навантаженням на рівні 40 тонн. В свою чергу, виміряна з урахуванням похибки загальна маса транспортного засобу, що складає 42840 кг, перевищує обмеження у 40 тонн.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді штрафу в розмірі:

- п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;

- однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%;

- двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%;

- трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст.258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-1 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

За визначенням в п.2 Порядку №1174 автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером;

- метадані - структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями;

- інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 7, 12 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

За приписами п.13 Порядку №1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п.14 Порядку №1174).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання (п.16 Порядку № 1174).

Отже, наведені положення Порядку №1174 передбачають технічні можливості автоматичної системи фіксації вагових параметрів, алгоритм здійснення вимірювань та порядок дій посадових особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі. Зокрема, посадові особи Укртрансбезпеки використовують інформацію з інформаційних баз щодо відомостей про транспортний засіб.

Виходячи з аналізу наведених норм, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо справності технічних засобів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі суд зазначає наступне.

В даному випадку, зі змісту постанови серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, свідоцтва про повірку № 04/4445; 1627; 1626.

Зі змісту постанови серії АВ № 00002037 від 25.10.2024 року вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 15, WAGA-WIM35, зав. № 3, сертифікати № 1002, 04/6078.

Зі змісту постанови серії АВ № 00002041 від 25.10.2024 року вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, свідоцтва про повірку № 1627, 04/4445.

Зі змісту постанови серії АВ № 00002174 від 29.10.2024 року вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 20, WAGA-WIM35, зав. № 7, свідоцтва про повірку № 1627, 04/4445.

Зі змісту постанови серії АВ № 00002179 від 29.10.2024 року вбачається здійснення фіксації адміністративного правопорушення приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, свідоцтва про повірку № 168, 04/4783.

Фіксація адміністративного правопорушення вищезазначеним вимірювальним обладнанням відображено в оскаржуваних постановах та жодним чином не спростовано позивачем.

Отже, фіксація правопорушення відбулась у визначений законодавством спосіб за допомогою використання автоматизованої системи зважування транспортних засобів у русі, якою зафіксовано перевищення вагових обмежень, а саме загальної маси транспортного засобу, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу та навантаження на строєні осі транспортного засобу.

При цьому технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2016 № 94, на підтвердження чого відповідачем надано копії свідоцтв про повірку.

Виходячи з приписів ст.251 КУпАП, в якій наведені джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що фіксація факту вчиненого адміністративного правопорушення за допомогою спеціального технічного засобу, працюючого в автоматичному режимі, є належним доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Верховний Суд в постанові від 31 липня 2019 р. у справі № 802/518/17-а дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2019 р. у справі № 805/3598/16-а.

Тобто, товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому доводи позивача про необхідність врахування відомостей, зазначених у товарно-транспортних накладних, як доказу фіксування загальної маси вантажу та належного оформлення перевезення вантажу у контейнеровозі, суд вважає необґрунтованими.

Посилання позивача та його представника на невідповідність змісту спірних постанов вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27.09.2021 року, суд вважає безпідставними, оскільки вимоги до постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності визначено саме положеннями КУпАП. Вказана Інструкція, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає форму постанови та перелік відомостей, які можуть, а не повинні міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Щодо тверджень представника позивача про те, що відповідачем в оскаржуваних постановах зазначено інформацію лише щодо спеціалізованого вантажного сідлового тягача SCANIA R440 д.н.з. НОМЕР_1 і проігноровано наявність спеціалізованого напівпричіпу Н/ПР-контейнеровоза SCHMITZ д.н.з. НОМЕР_3 , суд враховує наступне.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст.132-1 КУпАП.

Також, не заслуговують на увагу суду доводи представника позивача, що позивача було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки з оскаржуваних постанов вбачається, що час та місце зважування (проїзду) транспортного засобу позивача не співпадають та є різними, порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч.2 ст.132-1 КУпАП, відбулися у різних проміжках часу, на різних технічних засобах фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та не є триваючим правопорушенням, а отже, встановлено окремі порушення законодавства та зафіксовано дві події і два склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Щодо посилань представника позивача на висновки, викладені у рішенні Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.01.2025 року у справі №504/2992/24, суд зазначає наступне.

За змістом ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В розумінні наведеної правової норми, процесуальний закон не зобов`язує враховувати висновки місцевих загальних та апеляційних судів, натомість, ч.5 ст.242 КАС України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що застосування судової практики має здійснюватись на підставі ретельної оцінки обставин справи, при яких було ухвалене рішення суду, та з приділенням істотної уваги їх співвіднесенню із обставинами справи, яка розглядається. Неприпустимими є випадки фрагментарного застосування практики суду, що виявляється у цитуванні та, відповідно, у посиланні на висновки суду, які не є релевантними для конкретної судової справи.

При вирішенні справи № 504/2992/24 Комінтернівський районний суд Одеської області встановив допустиму масу транспортного засобу у 44 тонни за відсутності габаритних параметрів транспортного засобу з приєднаним контейнеровозом, які не мають перевищувати загальну максимальну довжину 13,716 метра, що передбачено положеннями п.п. «б» п. 22.5 ПДР України.

Тому, суд також не бере до уваги посилання представника позивача на висновки Комінтернівського районного суду Одеської області, викладені у рішенні від 30.01.2025 року у справі № 504/2992/24.

Стосовно посилань представника позивача щодо застосування положень ст.296 КУпАП, суд зауважує, що питання про повернення з державного бюджету сплачених грошових сум на виконання скасованих постанов про адміністративне правопорушення не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Натомість, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.08.2023 року у справі №910/5880/21, після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник, згідно зі статтею 1212 ЦК України, має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

Наведене, в свою чергу, узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див. постанови від 21.08.2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Враховуючи все вищевикладене, наявні у справі докази безперечно свідчать про встановлені належним чином факти перевищення встановлених вагових норм, що стало підставою для прийняття оскаржуваних постанов серії АВ № 00002037 від 25.10.2024 року, АВ № 00002179 від 29.10.2024 року і притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Натомість постанови серії АА № 00022461 від 09.09.2024 року, АВ № 00002041 від 25.10.2024 року, АВ № 00002174 від 29.10.2024 року не відповідають вимогам закону та є неправомірними, тому підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності підлягають закриттю у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Тому, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі не пливають на вищезазначений висновок суду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 246 КАС України, у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Згідно із ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судові витрати, в силу ст.132 КАС України, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При подачі даного позову, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн за п`ять позовних вимог немайнового характеру, по 484,48 грн на кожну позовну вимогу немайнового характеру. Наведене підтверджується платіжними інструкціями № ECE7-6434-6P0E-9192 від 03.02.2025 року, № M6Т5-4В4T-17КР-026А від 03.02.2025 року, № AK34-CT6X-41M4-AOM1 від 03.02.2025 року, № AXT4-ОРКВ-ВТ1М-МЕ1В від 03.02.2025 року, 44B9-69HК-777Т-ЕР6Р від 03.02.2025 року.

Враховуючи те, що задоволенню підлягають тільки три позовні вимоги немайнового характеру, судові витрати позивача в частині сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 1453,44 гривень.

В свою чергу, ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст.134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.134 КАС України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст.134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у додатковій постанові від 12.09.2018 року (справа № 810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 року (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат за результатами розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень суду.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).

У пункті 269 рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (надалі - Закон № 5076), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано до суду копії: довіреності, посвідченої 10.07.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №003106 від 15.11.2017 року, виданого на ім`я Пахомова І.Ю., договору про надання правової допомоги від 10.07.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пахомовим І.Ю., акту прийому-передачі від 21.05.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Пахомовим І.Ю.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.07.2024 року між ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Пахомовим І.Ю. (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Замовник доручає та оплачує Виконавцю виконання останнім адвокатської діяльності на його користь, передбаченої діючим законодавством України (тобто, незалежної професійної діяльності адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Замовнику).

Пунктом 4.2. зазначеного договору визначено, що Сторони погодили використовувати фіксовані ставки гонорару (з можливістю зміни) за фактично здійснену адвокатську діяльність на користь Замовника. При цьому, загальний розмір винагороди в межах конкретної справи, визначається сумуванням ставок, перелічених в цьому пункті Договору, з урахуванням фактично наданої правової допомоги (здійсненої адвокатської діяльності та домовленості Сторін), але в будь-якому випадку зазначені ставки є мінімальними для правовідносин Сторін: правова консультація 1000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи та розробка стратегії 3000,00 грн; складання адвокатського запиту чи листа 1500,00 грн; правовий аналіз правочину 5000,00 грн; складання заяви чи клопотання 3000,00 грн; складання відзиву; письмових пояснень; заперечень; проекту мирової угоди; правочину чи рішення 8000,00 грн; участь в судовому засіданні (в рамках будь-якої стадії чи процесу) 1 судове засідання 3000,00 грн; гонорар успіху (по кожній справі обговорюється окремо, але не може бути меншим суми зазначеної в цьому пункті) 15000,00 грн.

Судом встановлено, що згідно з актом прийому-передачі від 21.05.2025 року, послуги в рамках справи № 504/548/25, яка розглядається Доброславським районним судом Одеської області, оцінено в наступних розмірах: ознайомлення з матеріалами справи та розробка стратегії 3000,00 гривень; складання позовної заяви 8000,00 гривень; складання пояснень у справі (06.03.2025 року, 01.04.2025 року, 13.05.2025 року, 22.05.2025 року) 32000,00 гривень; Участь в судовому засіданні (18.03.2025 року, 13.05.2025 року, 23.05.2025 року) 9000,00 гривень.

Водночас, суд зауважує, що в наданому акті прийому-передачі від 21.05.2025 року не визначено тривалості витраченого адвокатом часу під час надання вказаних в акті послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно роз`яснень, які містяться в листі Міністерства фінансів України від 16.02.2017 р. № 31-11410-06-5/4339, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами. Документами, що підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо.

Втім, сторона позивача не надала суду документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги за представництво в суді, оформлених у встановленому законом порядку.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18 суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 11.05.2018 року у справі № 814/698/16 (провадження № К/9901/11835/18).

Дослідивши надані стороною позивача документи, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що сума заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 52000,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи, розробку стратегії, складання позовної заяви та пояснень у справі, а також участь у трьох судових засіданнях є неспівмірним зі складністю справи та об`ємом наданих адвокатом послуг.

Як наслідок, підсумовуючи викладене у сукупності, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Визначаючись, з якого органу повинні бути відшкодовані судові витрати щодо сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року утворено Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека), реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті;

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п.1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.

У відповідності до абз. 1 п.8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Укртрансбезпеки як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Згідно з ч.3 ст.43 КАС України, адміністративна процесуальна дієздатність належить органам державної влади, іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установа, організаціям (юридичним особам).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що судові витрати щодо сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі - Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 47, 132, 134, 139, 162, 246, 286 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі якої діє представник Пахомов Ігор Юрійович до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України АА № 00022461 від 09.09.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України АВ 00002041 від 25.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України АВ № 00002174 від 29.10.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1453 гривень 44 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та проголошено 30.05.2025 року.

Суддя Литвинюк А. В.