Справа № 200/7167/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №200/7167/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7167/24 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та зобов`язання зарахувати стаж,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 79 від 13.08.2024 року про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 21.10.1982 року по 17.01.1983 року період роботи в Дружківському ордену Леніна машинобудівному заводі імені 50-річчя Радянської України токарем 2 розряду; з 14.05.1990 року по 02.12.1992 року період роботи в Дружківському вогнетривкому заводі лаборантом третього розряду; з 10.12.1991 року по 29.03.2002 року період роботи в Дружківській харчосмаковій фабриці (з 10.12.1991 року по 03.03.1992 року прибиральником, з 04.03.1992 року по 09.05.1993 року приготувальником ядра, з 10.05.1993 року по 29.01.1996 року купажистом IV розряду, з 30.01.1996 року по 30.09.1998 року укладальником пакувальником, з 01.10.1998 року по 29.03.2002 року варником сиропу); з 01.04.2002 року по 29.12.2023 року період роботи в ТОВ Дружківська харчосмакова фабрика варником сиропу (варником сиропів та екстрактів 3 розряду, варником сиропів, соків та екстрактів 3 розряду); з 01.01.2024 року по дату звернення зі заявою про призначення пенсії 06.08.2024 року період роботи в ТОВ Світ Лайф Компані - варником сиропів, соків та екстрактів 3 розряду; періоди догляду за дитиною до трьох років, відповідно свідоцтв про народження дітей з 14.04.1983 року по 13.04.1986 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ; з 09.11.1984 року по 08.11.1987 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , з 30.04.1986 року по 29.04.1989 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ; 3) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.08.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 79 від 13.08.2024 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Отже позивач вважає такі дії Пенсійного фонду протиправними та такими, що порушують його права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7167/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 79 від 13.08.2024 року про відмову в призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даному судовому рішенні та зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 21.10.1982 року по 17.01.1983 року період роботи в Дружківському ордену Леніна машинобудівному заводі імені 50-річчя Радянської України токарем 2 розряду; з 14.05.1990 року по 02.12.1992 року період роботи в Дружківському вогнетривкому заводі лаборантом третього розряду; з 10.12.1991 року по 29.03.2002 року період роботи в Дружківській харчосмаковій фабриці (з 10.12.1991 року по 03.03.1992 року прибиральником, з 04.03.1992 року по 09.05.1993 року приготувальником ядра, з 10.05.1993 року по 29.01.1996 року купажистом IV розряду, з 30.01.1996 року по 30.09.1998 року укладальником пакувальником, з 01.10.1998 року по 29.03.2002 року варником сиропу); з 01.04.2002 року по 29.12.2023 року період роботи в ТОВ Дружківська харчосмакова фабрика варником сиропу (варником сиропів та екстрактів 3 розряду, варником сиропів, соків та екстрактів 3 розряду); з 01.01.2024 року по дату звернення зі заявою про призначення пенсії 06.08.2024 року період роботи в ТОВ Світ Лайф Компані - варником сиропів, соків та екстрактів 3 розряду; періоди догляду за дитиною до трьох років, відповідно свідоцтв про народження дітей з 14.04.1983 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ; з 09.11.1984 року по 08.11.1987 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , з 30.04.1986 року по 29.04.1989 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_6 .

06 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням від 13 серпня 2024 року № 79 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутність необхідного страхового стажу.

Відповідно до вказаного рішення вік заявника на момент звернення становить 59 років 11 місяців 05 днів, страховий стаж 29 років 06 місяців.

За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано: період трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата заповнення на титульній сторінці. Крім цього, запис № 11 про звільнення з роботи потребує додаткового уточнення, оскільки не засвідчено печаткою.

У вказаному рішенні позивачу було повідомлено про те, що у відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з січня 2027 року по грудень 2027 року включно від 24 до 34 років, та після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, позивачу було роз`яснено, що дата, з якої вона матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів 01.09.2027 року.

Вважаючи вказане рішення Пенсійного фонду протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону № 1058-ІV).

У розумінні приписів статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Підприємство страхувальник, а позивач застрахована особа.

Приписами частини 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, трудовий стаж стає страховим виключно за умови сплати страхових внесків.

У даному випадку обов`язок їх утримання і сплати покладався на Підприємство, що встановлено приписами частини 1 статті 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Спірним питанням даної справи є саме не зарахування страхового стажу, у зв`язку із тим, що трудова книжця на думку відповідача не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника, а саме: відсутня дата заповнення на титульній сторінці та запис № 11 про звільнення з роботи не засвідчений печаткою.

Згідно ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, щодо несплати позивачем страхових внесків в спірні періоди.

Крім того, суд також зазначає що позивач, як фізична особа та найманий працівник не може відповідати за заповнення свої трудової книжки посадовими особами підприємства на якому він працював.

Суд зазначає, що відповідачем не доведений факт того, що ОСОБА_1 не працювала на посадах відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Крім того, суд вказує відповідачу на те, що саме Пенсійний фонд, як орган владних повноважень на якого покладено функції призначення пенсії має достатньо повноважень на перевірку інформації, щодо роботи особи, яка звернулась за призначенням пенсії.

Отже, підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач не є уповноваженою особою за заповнення трудових книжок, а тому не може нести відповідальності за дії власником або уповноваженого ним органу, тому стаж роботи, інформація про який міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_1 повинен бути зарахований.

Суд також зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17.

Пунктом 1.9 Порядку № 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів.

При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення; у разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивачу листа, щодо продовження строку розгляду заяви та необхідності проведення її перевірки відповідачем позивачу не надавалось.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 79 від 13 серпня 2024 року є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною з 14.04.1983 року по 29.04.1989 року, судом першої інстанції зазначено наступне.

Частиною 1 статті 181 Кодексу законів про працю України визначено, що додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.,

В свою чергу, частиною 4 статті 179 Кодексу законів про працю України встановлено, що частково оплачувана відпустка і додаткова відпустка без збереженні заробітної плати по догляду за дитиною можуть бути використані повністю або частинам також батьком дитини, бабкою, дідом або іншими родичами, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

Частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України визначено, що час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина 2 статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Аналогічні положення щодо права батька на відпустку по догляду за дитиною до 3-х років та до 6-ти років і зарахування цього періоду як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю містяться в статті 18 та статті 25 Закону України Про відпустки (в редакції чинній у період виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною з-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють прийти до висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховуються до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народила ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народила ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 народила ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 здійснювала догляд за малолітніми дітьми з 14.04.1983 року по 13.04.1986 року за дитиною ОСОБА_3 , з 09.11.1984 року по 08.11.1987 року за дитиною ОСОБА_2 , з 30.04.1986 року по 29.04.1989 року за дитиною ОСОБА_4 .

Вказані періоди догляду за малолітньою дитиною протиправно Пенсійним фондом не зараховано до страхового стажу позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7167/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/7167/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць