Справа № 753/7903/25
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 753/7903/25
провадження № 2-а/753/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Хильченко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 08 квітня 2025 року, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 квітня 2025 року звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2025 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КпАП України щодо порушення ним Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року в частині того, що військовозобов`язані повинні у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування, оскільки 08.04.2025 року о 10.00 год. при перевірці у нього документів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що 21.04.2024 року він оновив дані, вказавши адресу: АДРЕСА_1 , однак станом на 08.04.2025 року не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки посадові особи ЦНАПу під час оновлення ним данних не попередили його, не роз`яснили вказаний обов`язок, а тому він не став на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що вказана постанова винесена без дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто у день виявлення (складання протоколу) правопорушення 08.04.2025 року, без встановлення в його діях вини, не досліджені докази, які підтведжували б чи спростовуваоли його вину у правопорушенні.

Так, 08.04.2025 року щодо нього відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КпАП України, й у той же день, 08.04.2025 року вирішена справа про притягнення його до відповідальності, а розгляд справи відбувся без його участі, й справа розглядалась не уповноваженою на те особою.

Відповідно, вважає, вимоги Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не порушував, правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КпАП України(в особливий період), не вчиняв, зазначений факт порушення ним зазначених норм не визнає. Вважає дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КпАП України, як особою, яка не підтвердила свій статус уповноваженої на розгляд такої справи, то ж, розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності здійснено неуповноваженою на те особою, ненаналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення, є неправомірними, що вказує на незаконність процедури притягнення до відповідальності, незабезпечення його правом на докази та клопотання під час розгляду справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

В судовому засідання позивач позовні вимого підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з"явився, про дату, час та місце якого був належним чином повідомлений у відповідності до вимог КАС України - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, шляхом доставлення електронного документа.

ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на позов від 19.05.2025 року, у якому відповідач уцілому заперечив щодо вимог позову, вказавши про їх необґрунтованість, безпідставність та недоведеність, вважаючи правомірними дій уповноваженої особи на розгяд справи про адміністративне правопорушення, із посиланням на положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року в частині того, що військовозобов`язані повинні у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування, Постанову Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», абз.2, 4 п.7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 23.02.2022 року, твердження позивача вважає хибними, такими, що не підтверджені належними доказами, й спростовані матеріалами справи, сформованими ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення позивача до адністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КпАП України, вважає, що 08.04.2025 року о 10.00 год. при перевірці у позивача документів працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлено, що 21.04.2024 року позивач оновив дані, вказавши адресу: АДРЕСА_1 , однак станом на 08.04.2025 року не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що ним не спростовується й визнається.

Вказує про те, що відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення № 1761 від 08.04.2024 року уповноваженою особою на складання протоколу про притягнення до адміністраитовної відповаідальнсоті, ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 68 Конституції України, а також ст.268 КпАП України, тобто він був обізнаний про можливість скористатися правовою допомогою, й у такому протоколі викладено прохання про розгляд справи саме 08.04.2024 року, про що міститься його рукописний текс із підписом.

Відповідь на відзив позивачем не подано.

За таких обставин, з уразуванням положення ч.1 ст.205 КАС України, й, враховуючи особливості розгляду даної категорії справ, у відповідності до ст.286 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача, з урахуванням відзиву на позов, з урахуванням матеріалів Справи № 1761 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КпАП України, письмовими поясненнями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.04.2025 року, в якому ОСОБА_1 вказав про те, що «У зв`язку із тим, що правила ставання на облік були змінені 18.05.2024, а дані оновив 21.05.2024, йому у ЦНАП не було роз`яснино, що має стати на облік у 7 днів; з проханням розглянути справу 08.04.2025».

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 286 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч.1 ст. 205, ст. 268 КАС України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Справа розглядась у порядку спрощеного провадження (п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України), зважаючи на її категорію (ч.6 ст.12, ст.257 КАС України).

Адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 262 КАС України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Статтею 268 КАС України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду та особливості розгляду судом окремих категорій адміністративних справ.

Так, у справах, визначених ст.ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши відзив на позов, матеріали справи № 1761, сформовані ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення ОСОБА_1 до адністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КпАП України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Судом встановлено, що Постановою № 1761 від 08.04.2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за наслідком розглянутої справи про адміністратмвне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Кіровоград, одруженого, із задекларованим/зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , не працюючого, особу встановлено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 25.01.2011 року, РОНКПП НОМЕР_2 , встановлено, що 08.04.2025 року о 10.00 год. після перевірки документів громадянина ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_1 21.05.2024 року оновив дані, вказавши адресу: АДРЕСА_2 , однак станом на 08.04.2025 року громадянин не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, військовозобов`язані повинні у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування.

Враховуючи зміни в законодавстві, ОСОБА_1 зобов`язаний був стати на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 в термін 7 днів, однак не дотримався вимог ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, в частині несвоєчасної постановки на військовий облік протягом 7 дні з дати зміни адреси, чим вчинив правопорушення в особливий період, передбачене ч.3 ст.210 КпАП України., що стало наслідком накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. (а.с.11, 12).

Як вбачається із матеріалів справи № 1761 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КпАП України, Протокол № 1761 про адніністративне правопорушення складено 08.04.2025 року з викладеним змістом адміністративного правопорушення, із якого вбачається, що 08.04.2025 року о 15.30 год. встановлено, що після перевірки документів громадянина ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_1 21.05.2024 року оновив дані, вказавши адресу: АДРЕСА_2 , однак станом на 08.04.2025 року громадянин не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, військовозобов`язані повинні у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування.

Враховуючи зміни в законодавстві, ОСОБА_1 зобов`язаний був стати на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 в термін 7 днів, однак не дотримався вимог ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, в частині несвоєчасної постановки на військовий облік протягом 7 дні з дати зміни адреси, чим вчинив правопорушення в особливий період.

Також, відповідно до вказаного Протоколу № 1761 від 08.04.2025 року про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст..63 Конституції України, а також положення ст.268 КпАП України, й те, що розгляд справи відбудеться о 18.00 год. 08.04.2025 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Києві, кабінет № 45, зважаючи на викладене прохання ОСОБА_1 про розгляд справи саме 08.04.2025 року та письмовими поясненнями по суті правопорушення про таке: «У зв`язку із тим, що правила ставання на облік були змінені 18.05.2024, а дані оновив 21.05.2024, йому у ЦНАП не було роз`яснино, що має стати на облік у 7 днів; з проханням розглянути справу 08.04.2025».

Матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення містять відомості про вжиті уповноваженою особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення належні заходи про роз`яснення процесуальних прав, визначених ст.268 КпАП України, зміст ст.63 Конституції України, інформування особи, яка притягується до адмінстративної відповідальності, про час та місце розгляду справи, проте ОСОБА_1 виявлено прохання про розгляд справи у день складання протоколу про адністративне правопорушення - 08.04.2025 року, із викладеними письмовими поясненнями, доводи яких зводяться до визнання вини у правопорушенні, а тому доводи позивача про протиправність дій відповідача, суд відхиляє з огляду на надані відповідачем докази, якими спростовані доводи позивача, та впливають на прийняття судом остаточного рішення по справі.

Так, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність постанволення оскаржуваної постанови.

Й у даній справі такий процесуальний обов"язок відповідачем виконаний.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Згідно частини 5 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Стаття 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» містить положення про те, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу".

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Стратегія залучення, розвитку та утримання людського капіталу в силах оборони України визначається Міністерством оборони України.

Військова служба в Україні організовується з дотриманням конституційної вимоги про відокремлення церкви і релігійних організацій від держави.

Види військової служби, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 06.12.2024 року в Україні був введений воєнний стан та загальна мобілізація.

З 18.03.2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до пп.2 п.1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, військовозобов`язані повинні у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування.

Враховуючи зміни в законодавстві, ОСОБА_1 зобов`язаний був стати на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 в термін 7 днів, однак не дотримався вимог ч.4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, в частині несвоєчасної постановки на військовий облік протягом 7 дні з дати зміни адреси, чим вчинив правопорушення в особливий період.

Відповідно до п.3 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У статті 210 КпАП України встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Так, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Статтею 235 КпАП України визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Дії ОСОБА_1 відповідачем, у відповідноситі до повноважень, визначених ст. 235 КпАП України, кваліфіковані саме за ч.3 ст.210 КпАП України, з підтвердженими доказами про вчинене правопорушення, та вказівками про такі докази, що підтверджується оскаржуваною позивачем постановою по справі про адміністративне правопорушення, матеріалами сформованої справи № 1761 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КпАП України, які у своїй сукупності, з урахуванням визнання ним вини, проханням про розгляд справи у день виявлення правопорушення, що підтверджується його особистими письмовими поясненнями та проханням, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, й копія оскаржуваної постанови ним отримано особисто у день розгляду справи 08.04.2025 року, що позивачем визнається, підтверджують вину та склад вказаного правопорушення, що вцілому спростовує доводи позивача.

Главою 22 КпАП України визначені вимоги до розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем перебування на військовому обліку особи, яка вчинила такі адміністративні правопорушення, або за місцем їх виявлення (ч.4 ст.276 КпАП України), що відповідає спірним правовідносинам.

Статтею 280 КпАП України визначено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Положенням ст.277-2 КпАП України визначені вимоги до повідомлення про розгляд справи.

Главою 23 КпАП України визначені вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 278 визначено правила підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Привилами статті 279 визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Статтею 279-9 КпАП України визначено особливості розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

У разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Суд, надавши правову оцінку змісту складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.ст.256, 257 КпАП України, вважає, що посадовою особою - відповідачем дотримано положень ст.ст. 247, 268, 277-2, 278, 279, 279-2, 280, 283, 279-9 КпАП України, розгляд справи відбувся у день складання протоколу про адністративне правопорушення, за заявою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до правила 279-9 КпАП України, якою визначено особливості розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

Згідно ст.77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність постанволення оскаржуваної постанови.

У даній справі відповідачем подано відзив на позов з його належним обґрунтуванням, а матеріали справи № 1761 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КпАП України, вцілому спростовують доводи позивача.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.256 КпАП України вважає, що посадовою особою зазначений склад правопорушення - суть адміністративного правопорушення, які саме дії/бездіяльність ОСОБА_1 призвели до порушенняпп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, щодо обов`язку військовозобов`язаного у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим позивачем порушено правила військового обліку, чим вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КпАП України, що стало наслідком накладення стягнення на позивача у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Суд, надавши правову оцінку підставам позовних вимог, позиції позивача, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення № 1761 від 08.04.2025 року, який склад правопорушення визнав, вказав, що «У зв`язку із тим, що правила ставання на облік були змінені 18.05.2024, а дані оновив 21.05.2024, йому у ЦНАП не було роз`яснино, що має стати на облік у 7 днів; з проханням розглянути справу 08.04.2025», реалізоване його право на клопотання, яке відповідач задовольнив, вважає такі доводи позивача необґрунтованими.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, щодо обов`язку військовозобов`язаного у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування, з урахуванням його письмових пояснень про склад правопорушення, які зводяться про визнання вини та прохання про розгляд справи у день виявлення правопорушення 08.04.2025 року, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необгрунтованими.

Так, докази про вчинення позивачем правопорушення є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них позивача.

Судом встановлена правомірність дій уповноваженої на розгляд справи про адміністративне правпорушення посадової особи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КпАП України, і вважає, що такі не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання позивача уникнути адміністративної відповідальності, адже позиція позивача була чітко викладена у протоколі про адміністратвне правопорушення від 08.04.2025 року - фактичне визнання вини та прохання до відповідача про розгляд справу у день виявлення правопорушення 08.04.2025 року.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення позивачем пп.1 п.10-1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» до Порядку органазіції та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року в редакції від 18.05.2024 року, щодо обов`язку військовозобов`язаного у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати зміни адреси на військовий облік у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місце свого перебування, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях позивача порушення вказаних норм та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 3 статті 210 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч.ч. 4, 5 ст.250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 268, 2772 , 278, 279, 279-9, 280, 289, ч.3 ст.210 КпАП України, ст.289 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 08 квітня 2025 року, - залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Понесені позивачем судові витрати покласти на такого позивача.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

СУДДЯ: