Справа № 348/996/25
Суддя: Гундяк Т. Д.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №348/996/25
Провадження № 2-а/348/22/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гундяка Т.Д.,

секретар судового засідання Дмитрук С.І.,

за участю представника відповідача Кривонос І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зубченко І.І., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає,що постановою від 15.04.2025, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , його визнано винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та на нього накладено штрафу у розмірі 17 000 грн.

Він 14.04.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою подачі заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було повідомлено про те, що він порушив правила військового обліку, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не з`явився без поважних причин по повістці. Йому відмовили у наданні можливості ознайомитись із змістом зазначеної повістки та зробити з неї копію.

Того ж дня, 14.04.2025, головним спеціалістом відділення призову ЗСУ було складено протокол №8654 про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи, як зазначено у протоколі, було призначено на 15.04.2025 11:30 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаний час він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою бути присутнім під час розгляду справи, однак йому не була надана можливість бути присутнім під час розгляду справи та надати свої заперечення. Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було одразу вручено оскаржувану постанову. Тобто, розгляду справи не відбувалося.

Таким чином, відповідачем було грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, він не був завчасно належним чином повідомлений за три доби до дати розгляду справи відносно нього. У зв`язку із недостатнім часом на підготовку до розгляду справи він не зміг скористатися юридичною допомогою. Більше того, позивачу не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням його права на захист.

Зазначає, що у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ні особисто, ні засобами поштового зв`язку він не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. У матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про те, що він дійсно був належним чином повідомлений про дату, час та місце явки за повісткою.

Він не отримував ні дзвінка, ні смс-повідомлення про наявність поштового відправлення. Йому не було відомо про те, що на його ім`я направлено рекомендованим листом (поштовим відправленням) повістку про виклик до ТЦК та СП. Крім того, ні у протоколі, ні у постанові за справою про адміністративне правопорушення не міститься інформація про отримання такого поштового відправлення, або про проставлення працівником Укрпошти у поштовому повідомленні відмітки про відсутність за зареєстрованим місцем проживання або про відмову від отримання повістки.

Вказує, що у протоколі №8654 від 14.04.2025 відсутні будь-які посилання на докази, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не додано жодних доказів, зі змісту яких вбачався би факт отримання позивачем повістки (розпорядження) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на конкретну дату, на яку він, за твердженням відповідача, не з`явився. Зокрема, не долучено копії рекомендованого листа з відповідною відміткою, надісланого на ім`я позивача, з позначкою «Повістка ТЦК».

Також у оскаржуваній постанові не зазначено конкретну мету з якою він викликався. На виконання вимог законодавства він вчасно оновив свої військово-облікові дані, про що міститься відповідна відмітка у застосунку «Резерв+».

Посилаючись на викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №8712 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 15 квітня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

У відзиві на позовну заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначила, що відповідач не визнає позовну заяву та вважає її передчасною і такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до наказу № 3 від 01.01.2024 Міністерства оборони України, який зареєстрований в Міністерству юстиції України за № 36/41381 від 05.01.2024 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» (п. 7), адміністративний протокол не пізніше наступного дня після складання протоколу реєструється в журналі протоколів про адміністративні правопорушення. Так, на виконання вищевказаної норми, адміністративний протокол, складений відносно ОСОБА_1 14.04.2025, зареєстрований в журналі протоколів про адміністративні правопорушення, йому присвоєний №8654 та на вищевказаному протоколі проставлена печатка вхідної кореспонденції.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ознайомившись з текстом протоколу, ознайомившись з вимогами ст. 63 Конституції України, правами та обов`язками передбаченими ст. 268 КУпАП, а також узгодивши день, час та місце розгляду протоколу, в протоколі особисто написав пояснення з приводу вчинення адміністративного правопорушення та у отриманні примірника протоколу поставив особисто свій підпис, що в свою чергу вказує на те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, місцем, часом розгляду адміністративного протоколу.

Адміністративний протокол було розглянуто 14.04.2025 в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , йому вручено другий примірник протоколу № 8654.

Постанову № 8712 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесено 15.04.2025 та на особу накладено адміністративне стягнення у викладі 17 000 грн штрафу. Вищевказану постанову особисто отримав ОСОБА_1 , про що свідчить підпис в постанові про адміністративне стягнення.

Стосовно висновків позивача та його представника, що позивач не отримував повістки, належним чином не був повідомлений, а також те, що він не мав змоги брати участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, зазначає, що відповідно до Бази даних «Оберіг» військовозобов`язаний ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, 07.10.2024 була сформована повістка № 423491, відповідно до якої йому необхідно було з`явитись у ІНФОРМАЦІЯ_4 17.10.2024 року на 11.00 год. (оригіналу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення конверта (ф.119) Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (довідки про причини повернення ф.20) лист повертається в зв`язку з закінченням терміну зберігання. Довідка про причини повернення/досилення - вказано повертається, за закінченням терміну зберігання. На вищевказаному конверті вказана адреса доставки листа: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Окрім того, 14.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подання документів щодо надання йому відстрочки від призову, де при встановленні та перевірці військово-облікових даних та звірки з АТС «Оберіг» виявлено, що позивач не з`явився по повістці №423491 від 07.10.2024, яка була надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затвердженою постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.

Твердження позивача, що він міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути ТЦК, не може вказувати на факт необізнаності, тому що згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (зі змінами і доповненнями) (далі - Порядок № 560), а саме пунктів 30, 30-1, 30-2, 30-3, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Державний реєстр) або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Державного реєстру керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Державному реєстрі.

Кожна повістка, сформована за допомогою Державного реєстру, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду. QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 Порядку № 560, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Державного реєстру, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією. Повістки, сформовані за допомогою Державного реєстру, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Державного реєстру, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка. В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Централізований друк повісток, які сформовані за допомогою Державного реєстру, та направлення їх військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку здійснюються Міноборони або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі), на підставі відповідних договорів, укладених між Міноборони, призначеним оператором поштового зв`язку та/або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі) (пункт 34 Порядку № 560).

Належним підтвердженням оповіщення (доведення сигналів і повідомлень (директив, розпоряджень) до органів військового управління, центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та населення про оголошення мобілізації, виклик громадян до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також вручення (надсилання) повісток громадянам (ст. 1 Закону про мобілізацію) резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Державного реєстру, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка. Повістки, сформовані за допомогою Державного реєстру (у тому числі роздруковані), та повістки, оформлені на бланку, мають однакову юридичну силу (пункти 41, 41-1, 41-2 Порядку № 560).

Формування, надсилання та повернення повісток, сформованих за допомогою Державного реєстру, чітко врегульовано законодавством та донесено громадянам України в установлений законодавством метод та спосіб, а тому факт обізнаності про виникнення певного обов`язку позивачу був відомий, а питання стосовно повноважень працівників поштового відділення не має відношення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, повістка про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних була надіслана позивачеві відповідно до вимог Порядку № 560 і позивач вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (пункт 41 Порядку № 560).

Враховуючи виявлені вищевказані факти і обставини, на підставі матеріалів адміністративної справи та керуючись ст. 258, 283, 284, 285 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс оскаржувану постанову за справою про адміністративне правопорушення від 15.04.2025 № 8712, в якій установив, що позивач порушив правила військового обліку, які затверджені Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» - не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинене в особливий період, а тому постановив накласти на позивача штраф у розмірі 17 000,00 грн. Під час розгляду справи начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 користувався вимогами діючого законодавства, а також своїм особистим переконанням.

Зі змісту п. 82 Правил № 270 та ч. 3 ст. 22 Закону про мобілізацію слідує, що позивач, навіть не отримавши поштового відправлення з повісткою, вочевидь був повідомлений про наявність в поштовому відділенні повістки ТЦК, а відтак він зобов`язаний був прибути до відповідача в семиденний термін.

Враховуючи, що право на відстрочку від призову позивач не набув, до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці 17.10.2024 не з`явився, право на відстрочку позивач міг реалізувати онлайн через додаток Резерв+, відповідно, відповідач розцінює таку бездіяльність позивача як умисне невиконання обов`язку прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ствердження позивача та його представника про те, що на момент складання протоколу до нього не були долучені будь-які документи на підставі яких можливо зробити висновок про наявність або відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки складений протокол про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення (п. 8 Наказу № 3 Міністерства оборони від 01.01.2024). Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, ні правопорушник, ні будь-який представник, адвокат не знайомився з матеріалами адміністративного провадження (відсутні заяви про надання можливості ознайомиться) хоча права та обов`язки закріплені в ст. 268 КУпАП правопорушнику - ОСОБА_1 доведені (від підпису відмовився). Правопорушник ОСОБА_1 виявив бажання отримати тільки копію протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п. 19 Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КУпАП, та складена уповноваженою на те особою.

В свою чергу позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача подала клопотання, в якому просила продовжити судовий розгляд без її участі та участі позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, просила відмовити в позові в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Із початком широкомасштабної військової агресії рф фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №3543-XII громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі також Порядок № 1487), додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі також - Правила військового обліку).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Вказана норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Пунктом 34 Порядку № 560 визначено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 15.04.2025 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 8712, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Згідно постанови до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся ОСОБА_1 для подання документів на відстрочку. Під час перевірки військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці № 423491, яка була надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоєне в особливий період.

Протоколом № 8654 про адміністративне правопорушення від 14.04.2025 головний спеціаліст відділення призову ЗСУ, керуючись ст. 235 КУпАП, склала протокол про те, що громадянин ОСОБА_1 прибув 14.04.2025 року о 15 год 30 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки військово-облікових даних військовозобов`язаного та звірки з АІТС «Оберіг» було виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин по повістці № 423491, яка була надіслана Укрпоштою, чим порушив правила військового обліку, затверджених постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоєне в особливий період.

В протоколі ОСОБА_1 надав пояснення, що він не був проінформований про повістку, йому по факту не була вручена повістка.

Відповідно до даних ОСОБА_1 з реєстру Резерв+ від 23.04.2025 дані уточнено вчасно, зазначено адресу, номер телефону та адресу електронної пошти, номер в реєстрі Оберіг 4, а також найменування органу, де стоїть на обліку позивач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що сторонами не оспорюється.

Згідно копії повістки № 423491 від 07.10.2024 ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись 17.10.2024 о 11 год 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розписка не заповнена, оскільки повістку надіслано засобами поштового зв`язку.

Відповідно до оглянутих в судовому засіданні оригіналу конверта, повідомлення та довідки Укрпошти, копії яких долучено до матеріалів справи, поштове відправлення № 369 з повісткою було надіслано 07.10.2025 ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно довідки підприємства поштового зв`язку, яка підписана працівником підприємства, конверт повернуто, причина невручення повістки: «за закінченням терміну зберігання».

Згідно оглянутого судом сервісу пошуку поштових відправлень Укрпошти, дані про відправлення 369 на цей час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою чоловічої статі, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 як військовозобов`язаний, тому на нього розповсюджується вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Позивачем вчасно оновлено персональні дані, про що свідчать відомості військово-облікового документу у додатку «Резерв+», також остання дата уточнення даних 10.02.2025.

Також, у додатку наявні адреса проживання позивача ( АДРЕСА_1 ), номер телефону та адресу електронної пошти.

Рекомендований лист з ідентифікатором № 369, яким надіслано ОСОБА_1 повістку № 423491 від 07.10.2024, згідно довідки підприємства поштового зв`язку повернуто з причин невручення повістки: «за закінченням терміну зберігання».

Зазначений в п. 41 № 560 перелік належного підтвердження оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, в контексті п. 41 Порядку № 560 вказана вище причина повернення поштового відправлення не є належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Встановлені обставини спростовують твердження відповідача, що позивач вважається таким, що був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не надано до суду доказів належного підтвердження оповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відповідності до п. 41 Порядку № 560.

До того ж, останній заперечував факт отримання повістки, про що зазначив у поясненнях до Протоколу про адміністративне правопорушення від 14.04.2025.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами наявності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та як наслідок про неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 286 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України).

Європейський суд з прав людини у справі Серявін та інші проти України (п. 58 рішення) зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність у діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 надала роз`яснення щодо використання вже існуючої норми права, яка регулює питання сплати судового збору при оскарженні постанови про адміністративну відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові вказала, що до справ, які розглядаються судом в порядку позовного провадження, в тому числі і щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення передбачених ст. 287, 288 КУпАП, слід застосовувати норми ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», якими не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду з метою однакого підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, вказала, що за подання позовної заяви він складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

З урахуванням положень ст. 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати позивача у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. 2, 5-13, 72, 73, 77, 132, 139, 162, 241-247, 255, 257, 262, 269, 271, 272, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову № 8712 від 15.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складено 29.05.2025.

Суддя Гундяк Т.Д.