Справа № 320/35903/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 травня 2025 року

м. Київ

справа №320/35903/23

адміністративне провадження №К/990/16445/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості

на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року

у справі №320/35903/23

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного центру зайнятості та Головного управління державної міграційної служби в Одеській області

про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Полтавського обласного центру зайнятості та Головного управління державної міграційної служби в Одеській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Полтавського обласного центру зайнятості за №298 «Про скасування дозволів на застосування праці іноземців» від 16 травня 2023 року в частині скасування дозволу на працевлаштування, що виданий ТОВ «Мей.Тих» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення №0843 Головного Управління ДМС України в Одеській області від 06 червня 2023 року про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне Управління ДМС України в Одеській області направити інформацію у відомчу базу даних ДМС України про відновлення дії посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, позов задоволено повністю.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року, клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного центру зайнятості витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Верховний Суд ухвалою від 01 травня 2025 року залишив без руху касаційну скаргу скаржника надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.

На виконання цієї ухвали, скаржник направив до суду заяву про уточнення касаційної скарги, в якій підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункти 1 та 4 частини 4 статті 328 КАС України.

Так, скаржник вказує, що підставою касаційного оскарження є пункт 7 частини 3 статті 353 КАС України, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу одночасно зазначаючи, що судами попередніх інстанції не враховано висновок Верховного Суду викладений в постановах від 21 грудня 2023 року у справі №440/366/22 та від 16 лютого 2023 року у справі №380/9586/20 щодо вказаного порушення норм процесуального права.

Крім того, вказуючи пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, викладений в ухвалі від 07 липня 2023 року у справі №340/2823/21 та в постанові від 16 лютого 2023 року у справі №380/9586/20 щодо питання застосування частини 7 статті 139 КАС України та частини 4 статті 9 цього ж Кодексу.

Серед іншого, скаржником з посиланням на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України вказує, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги пункту 1, 2 частини 3 статті 134, частини 4 статті 9 КАС України та не врахував висновки Верховного Суду викладені в постановах від 23 травня 2024 рокe у справі №420/6425/21, від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 та від 22 травня 2024 року у справі №227/2301/21.

Водночас зазначає, що суд апеляційної інстанції при перегляді додаткового рішення суду першої інстанції, порушив вимоги частини 5 статті 134, частину 4 статті 9, пункт 2,4 частини 3 статті 2 КАС України та не врахував висновки Верховного Суду викладені в постановах від 24 січня 2022 року у справі №911/2737/17 та від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21.

Також, підставою касаційного оскарження судових рішень, відповідач визначає пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України.

Наведені скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень, з врахуванням уточненої касаційної скарги, передбачених пунктами 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а також посилання скаржника на порушення норм процесуального права, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Отже, скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконано та усунуто зазначені в ній недоліки.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право, за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №320/35903/23 у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

В касаційні скарзі скаржник, посилаючись на підпункт «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає та обґрунтовує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також ця справа становить значний суспільний інтерес.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі наводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Полтавського обласного центру зайнятості на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі №320/35903/23.

2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

3. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/35903/23.

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду