Справа № 640/27448/20
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 травня 2025 р. справа № 640/27448/20

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича (вул. Є. Сверстюка, буд. 17, офіс 910, 910/1, м. Київ, 02002), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (вул. Євгена Чикаленка, буд. 42/4, м. Київ, 01004, ) про визнання дій протиправними та скасування акту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Акт від 28.09.2020 про вилучення та передачу майна стягувачу, за підписом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, стягувача - Копилової Галини Олександрівни, Дзюби Юрія Валерійовича - представника AT "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", складеного по виконавчому провадженню ВП №62810836 з виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого 08.11.2019 Обухівським районним судом Київської області;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича щодо складання Акту від 28.09.2020 про вилучення та передачу майна стягувачу, по виконавчому провадженню ВП №62810836 з виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого 08.11.2019 Обухівським районним судом Київської області, без належної перевірки прав та повноважень Дзюби Юрія Валерійовича - представника AT "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2020 по справі №640/27448/20 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа №01-19/1430/25 від 31.01.2025 передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема, адміністративну справу №640/27448/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого судової справи між суддями, вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Біленського О.О.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду справу №640/27448/20 прийнято до розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі, при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він з 25.02.2015 є одноосібним законним власником приміщень та земельної ділянки, де знаходиться/перебуває ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в м. Обухів, а саме: приміщення аптеки під літерою "А", загальною площею 483,7 кв.м., та будівлі під літерою "Б" загальною площею 191,1 кв.м, що розташовані за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Миру, буд. 13-А, а також земельної ділянки за цією адресою площею 0,0600 га, кадастровий номер: :01:098:0023. 28.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. складено Акт про вилучення та передачу майна, що стягується по виконавчому провадженню ВП №62810836, в якому позивач не є стороною, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 62,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Миру, буд. 13-А, та ключі від нежитлового приміщення в кількості 2 шт. Майно передав представник АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" Дзюба Юрій Валерійович, а прийняв майно стягувач - ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що при проведенні виконавчих дій щодо вилучення та передачі майна від боржника - АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до стягувача - Копилової Г.О., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. не було належним чином перевірено права та повноваження Дзюби Юрія Валерійовича як представника АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" на вчинення дій згідно Закону України "Про виконавче провадження" та передачу ОСОБА_2 приватної власності - майна ОСОБА_1 . Приватний виконавець Яцишин А.М. при складанні Акту від 28.09.2020 незаконно та безпідставно вважав, що довіреністю від 06.03.2019 за підписом в.о. Голови правління АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" Жукової Галини Валентинівни про уповноваження представника ОСОБА_3 надані права та повноваження підписувати Акти про передачу майна третім особам та вчиняти дії по виконавчому провадженню згідно Закону України «Про виконавче провадження». Вказана довіреність лише уповноважує Дзюбу Ю.В. представляти інтереси банку перед третіми особами з питань укладання договорів оренди/суборенди нерухомого майна та інших договорів з комунальними та обслуговуючим організаціями. Посилаючись на ст. 321 ЦК України, позивач вважає порушеним його право власності, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович надав відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без задоволення позовні вимоги, посилаючись на те, що оскаржуваний акт і дії пов`язані з його складанням, складений приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №62810836, що перебувало на виконанні. Доводи позивача, викладені у позовній заяві зводяться до незгоди з виконавчим листом з виконавчим листом і з судовим рішенням, за яким такий виконавчий лист виданий.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що у поданому відзиві відповідач не спростував доводів, викладених у позовній заяві щодо незаконності дій та рішень приватного виконавця. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

13.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження №62810836 з виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого апеляційним судом Київської області 08.11.2019, про витребування на користь ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , орендарів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь", Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в м. Обухів, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 :

аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м., та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м. що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023;

магазин «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а також земельну ділянку площею 0,004979 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: :01:099:0164.

Боржником у виконавчому провадженні №62810836 є Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"; стягувачем - ОСОБА_2 .

В ході здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №62810836, 28.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. складено Акт вилучення та передачі майна стягувачу - ОСОБА_2 , а саме: нежитлового приміщення загальною площею 62,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; ключі від нежитлового приміщення в кількості 2 од.

Так, згідно вказаного акту, встановлено, що боржник фактично займає нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа зайнятого приміщення складає 62,0 кв.м. Станом на момент складання цього акту, рішення суду боржником не виконано. Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 10, ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", вилучити у боржника та передати стягувачу нежитлове приміщення загальною площею 62,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Миру, буд. 13-А, та ключі від нежитлового приміщення в кількості 2 од.

Майно передав представник Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", майно прийняв - Копилова Галина Олександрівна.

Копію акту вилучення та передачі майна стягувачу надано сторонам виконавчого провадження, що засвідчено їх підписами у вказаному акті.

Вважаючи дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. щодо складання акту про вилучення та передачу майна стягувачу від 28.09.2020 та сам акт порушують його право власності на вилучене майно, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частин 1 та 2 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону за виключенням рішень, перелік яких наведений у частині 2 цієї статті.

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 цієї статті виконавець зобов`язаний, зокрема:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу частини першої статті 60 Закону №1404-VIII, під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція). Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства.

Пунктом 6 розділу І Інструкції (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) обумовлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами пункту 8 розділу І Інструкції передбачено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із нормами пунктів 22, 23 розділу VІІІ Інструкції передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.

В акті зазначаються реквізити виконавчого документа та номер виконавчого провадження, прізвища, імена та по батькові виконавця, сторін виконавчого провадження та інших осіб, які беруть участь у передачі майна, короткий опис майна. Акт підписується виконавцем та сторонами виконавчого провадження, а також іншими особами, які беруть участь у передачі майна. У разі відмови сторін виконавчого провадження від підпису про це зазначається в акті.

В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30.01.2013 p. з продажу аптеки під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м. та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а також земельної ділянки, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023, належали на праві власності ОСОБА_2 .

Визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06.02.2013 ОСОБА_6 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. щодо аптеки під літерою «А», загальною площею 483.7 кв. м.. та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191.1 кв. м.. що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а також земельної ділянки, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023, виданий на ім`я ОСОБА_3.

Витребувано на користь ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , орендарів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь", Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" в м. Обухів, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 :

аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв. м., та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв. м. що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023;

магазин «Подарунки» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а також земельну ділянку площею 0,004979 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: :01:099:0164.

Вказане рішення суду набрало законної сили та було чинним на момент вчинення виконавцем дій щодо складання Акту вилучення та передачі майна стягувачу в межах виконавчого провадження №62810836 з виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого Апеляційним судом Київської області 08.11.2019.

З огляду на викладене на виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого Апеляційним судом Київської області 08.11.2019, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. вчинено дії спрямовані на виконання виконавчого документа, зокрема задля передачі стягувачу - ОСОБА_2 нежитлового приміщення загальною площею 62,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинені дії, спрямовані на виконання виконавчого документу, в межах повноважень, покладених на приватного виконавця Законом України "Про виконавче провадження" із дотриманням порядку, визначеного Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Вирішуючи питання щодо наявності порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною 3 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України в рішенні від 14 грудня 2011року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і суб`єктами владних повноважень під час здійснення ними владних управлінських функцій, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статті 5 КАС.

Разом з тим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Суд акцентує увагу на тому, що правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як от наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.15 у справі №21-5361а15, від 01.12.15 у справі №21-3222а15, від 08.12.15 у справі №21-5435а15.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. То ж для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Так, зі змісту рішень Конституційного Суду України №6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішень №9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У даній справі ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця щодо складання Акту від 28.09.2020 про вилучення та передачу майна стягувачу, по виконавчому провадженню ВП №62810836 з виконання виконавчого листа №372/4917/13-ц, виданого 08.11.2019, та просить суд скасувати вказаний Акт.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого позивачем, за ОСОБА_1 25.02.2015 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:098:0023.

У свою чергу 18.01.2016 набрало законної сили рішення Апеляційного суду Київської області від 18.01.2016 у справі №372/4917/13-ц, яким витребувано на користь ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння, зокрема, приміщення та земельну ділянку кадастровий номер: :01:098:0023, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки позивачем не доведено, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича щодо складання Акту від 28.09.2020 про вилучення та передачу майна стягувачу у виконавчому провадженні №62810836 та сам Акт, зумовили порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд не дає правової оцінки іншим доводам позивача, покладеним в обґрунтування позовних вимог, оскільки встановлена судом обставина відсутності порушених прав позивача, про захист яких він просить, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича (вул. Є. Сверстюка, буд. 17, офіс 910, 910/1, м. Київ, 02002), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" (вул. Євгена Чикаленка, буд. 42/4, м. Київ, 01004, ) про визнання дій протиправними та скасування акту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.