Справа № 464/2680/25
Суддя: Беспальок О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2680/25
пр.№ 2-а/464/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді БЕСПАЛЬОК О.А.,

секретар судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Адвокат Іваницький Я.О. через систему «Електронний суд» звернувся в інтересах ОСОБА_2 до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову №235 від 10 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії №235 від 10 квітня 2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 15 грудня 2024 року ОСОБА_2 отримав повістку від ІНФОРМАЦІЯ_2 із вимогою з`явитися 16 січня 2025 року о 09 год. для уточнення даних. 16 січня 2025 року ОСОБА_2 особисто прибув ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не зміг попасти в середину, у зв`язку з великою чергою, що засвідчують відеозаписи з камер спостереження. Аналогічна ситуація мала місце 17 січня 2025 року. З 18 січня 2025 року по 27 січня 2025 року позивач перебував на лікуванні, що підтверджується медичною довідкою. Після одужання, позивач особисто прибув до ТЦК 29 січня 2025 року, де надав письмові пояснення. Таким чином, позивач виконав свій обов`язок, передбачений пунктом 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації: у строки, що не перевищували 7 діб, після поважної причини, з`явився особисто до ТЦК, повідомивши про обставини своєї неявки. Додатково зазначив, що персональні дані ОСОБА_2 були уточненими ще до моменту виклику у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не потребували уточнення, через що виклик за повісткою є безпідставним. Проте, 07 квітня 2025 року ОСОБА_2 представниками ГУНП у Львівській області було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як порушника військового обліку. Вважає, що представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було не повністю досліджено всі обставини справи та не вірно зазначено їх в постанові про вчинення адміністративного правопорушення. Також проігноровано усне клопотання позивача про відкладення розгляду справи, він потребував правової допомоги. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з чим просить зазначену постанову скасувати. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 01 травня 2025 року.

01 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 19 травня 2025 року, за клопотання представника відповідача.

16 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позові. Свою позицію мотивує тим, що позивач не повідомив про причини неявки у строки, передбачені абзацом 22 частини 3 статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації», а також не прибув до ТЦК у визначений семеденний строк. При цьому, до ТЦК позивач з`явився лише 07 квітня 2025 року у супроводі працівників поліції. При цьому, та обставина, що позивача до ТЦК було супроводжено працівниками поліції 07 квітня 2025 року не має жодного значення для правильного вирішення спору у справі, що розглядається, оскільки не виключає наявність складу адміністративного правопорушення. Позивач брав участь у розгляді справи, не заявляв клопотань про відкладення розгляду або залучення захисника, не подавав доказів порушення його прав у провадженні. Враховуючи вищенаведене, представник вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП є законною та обґрунтованою, тобто прийнятою за результатами всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

19 травня 2025 року судове засідання відкладено на 29 травня 2025 року та витребувано у позивача додаткові докази за клопотанням представника позивача.

23 травня 2025 року на адресу суду надійшли витребувані докази, а саме копія витягу з журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 29 січня 2025 року по 31 січня 2025 року.

В судове засідання сторони не з`явилися, проте представники сторін подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Представник позивача також подав заяву про залишення судових витрат за позивачем.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку про наступне.

Згідно зі статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч.4 ст.46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, хоча ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 немає статусу юридичної особи, такий є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , та виконує публічно-правові управлінські функції, відтак, такий є суб`єктом владних повноважень та є належним відповідачем у цьому спорі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що 10 квітня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову №235, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Даною постановою встановлено, що 07 квітня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 представниками ГУНП у Львівській області було доставлено військовозобов`язаного ОСОБА_2 , як порушника військового обліку. ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , шо підтверджується витягом з ЄДРВ. Згідно з п.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - надалі Закон 2232-ХІІ, має статус військовозобов`язаного, обов`язками якого, відповідно до п.10 ст.1 цього Закону, є: прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду та призову на військову службу, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. 03 січня 2025 року сформована повістка за №1663961 з накладенням підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , на виклик військовозобов`язаного ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою уточнення даних 16 січня 2025 року крайня дата прибуття 23 січня 2025 року. Повістка про виклик військовозобов`язаного була надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення, за адресою місця проживання, котра вказана ОСОБА_2 згідно з відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за результатом звірки персональних даних, однак оператором поштового зв`язку повернуто до відповідача рекомендоване поштове відправлення, вкладенням до котрого була персональна повістка ОСОБА_2 з долученням довідки ф.20 «Про причини повернення досилання» з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 отримав повістку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 16 січня 2025 року, для уточнення даних.

Судом враховано пояснення позивача про те, що він особисто прибув до Сихівського РТЦК 16 січня 2025 року, а також 17 січня 2025 року, однак не мав можливості потрапити до будівлі через значну кількість осіб, які одночасно перебували біля входу. Ці обставини позивач вважає об`єктивною перешкодою для виконання свого обов`язку щодо прибуття за викликом. В подальшому, він особисто прибув до ТЦК 29 січня 2025 року, де надав на прохання працівників ТЦК письмові пояснення.

Відповідно до п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що виклик військовозобов`язаного ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено, з метою уточнення даних на 16 січня 2025 року, а також встановлено крайню дату прибуття - 23 січня 2025 року.

Як вбачається із копії виписки комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні в поліклінічному закладі з 18 січня 2025 року по 27 січня 2025 року.

Також в матеріалах справи наявна копія журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 29 січня 2025 року по 31 січня 2025 року, що підтверджує факт явки ОСОБА_2 до Сихівського ТЦК 29 січня 2025 року, а також 30 січня 2025 року.

При цьому, зміст оскаржуваної постанови не відображає вказаних обставин, а саме прибуття ОСОБА_2 до Сихівського ТЦК, що вказує на неповноту розгляду справи.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що відповідач, не встановив належним чином всіх обставини справи.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі відносно суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Проте, всупереч зазначеному суб`єкт владних повноважень не виконав процесуального обов`язку щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення.

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Беручи до уваги встановлені обставини, враховуючи те, що відповідач неповно дослідив обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 229, 241-246, 255, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №235 від 10 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК