Справа № 640/30086/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Справа № 640/30086/21 ЗП/280/77/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача - Кашуби М.О.

представника відповідача Замостного О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, )

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовною заявою до Національної поліції України (далі - відповідач), в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 04.10.2021 року № 1361 о/с про переведення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого в особливо важливих справа з 5-го відділу 1- го управління Департаменту протидії наркозлочинності на посаду старшого уповноваженого з особливо важливих справ відділу з незаконним обігом зброї та вибухівки, протидії груповій злочинності та розкриття злочинів спрямованих на порушення рівноправності громадян, управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Київській області;

поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справ 5-го відділу 1-го управління Департаменту протидії наркозлочинності з 05 жовтня 2021 року;

постанову в частині поновлення позивача на посаді посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справ 5-го відділу 1-го управління Департаменту протидії наркозлочинності звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позову посилається на те, що підстав для переміщення позивача на іншу нищу посаду не було та відповідач ніяким чином не вмотивував своє рішення про переміщення. Вказує, що посада старшого уповноваженого з особливо важливих справ відділу з незаконним обігом зброї та вибухівки, протидії груповій злочинності та розкриття злочинів спрямованих на порушення рівноправності громадян, управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Київській області є нищою посадою ніж та яку позивач займав у Департаменті протидії наркозлочинності. Стверджує, що будь-якої згоди на переведення на іншу посаду в інший підрозділ Національної поліції не надавав, а навпаки виявив бажання про звільнення за скороченим штатів. Зазначає, що Закон № 580-VIII не розмежовує поняття «переміщення» та «переведення», оскільки у ч. 9 ст. 65 зазначено, що переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський. Оскаржуваний позивачем наказ прийнятий без будь-якого висновку про необхідність переміщення поліцейського ГУНП в Київській області. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Національна поліція України позовні вимоги не визнала. У відзиві від 30.11.2021 та додаткових письмових поясненнях від 29.04.2025 посилається на те, що після поновлення на посаді на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 640/20575/20, в частині що була допущена до негайного виконання, враховуючи ліквідацію Департаменту протидії наркозлочинності, позивача 02.08.2021 попереджено про наступне вивільнення. З урахуванням позиції Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 640/20575/20, яким вирішено позивача поновити на посаді, ОСОБА_1 ознайомлено із некомплектом вакантних посад в Департаменті боротьби наркозлочинності, який створено у зв`язку із ліквідацією Департаменту протидії наркозлочинності (в якому працював позивач) та його територіальних підрозділів, а також із некомплектом вакантних посад в підрозділах апарату центрального органу управління станом на 01.08.2021, на які міг бути призначений ОСОБА_1 , відповідно до його кваліфікації та досвіду. 15 вересня 2021 року позивача повідомлено, що 02.10.2021 спливає двомісячний термін попередження про можливе наступне вивільнення, а тому запропоновано повідомити Департамент кадрового забезпечення про прийняте рішення щодо визначення посади та підрозділу в якому останній бажає проходити службу. Враховуючи те, що позивач не повідомив НПУ про своє рішення щодо підрозділу в якому останній бажає продовжити службу, т.в.о. начальника Департаменту кадрового забезпечення НПУ 01.10.2021 за № 7045/12/1/2/03-2021 підготовлено доповідну на Голову НПУ, в якій пропонував призначити ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку ГУНП в Київській області, враховуючи практичний досвід роботи в підрозділах кримінальної поліції, здобуті навички, морально-ділові і професійні якості. Вказана доповідна і стала підставою для прийняття наказу НПУ від 04.10.2021 № 1361 о/с про переведення ОСОБА_1 . Зазначає, що спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість. Також вважає, що відсутність у Законі України «Про Національну поліцію» та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Супровідним листом від 14.12.2023 на виконання положень п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ скеровано матеріали адміністративної справи № 640/30086/21 до Запорізького окружного адміністративного суду за належністю.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 12.02.2025.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Максименко Л.Я.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 прийнято справу №640/30086/21 до провадження, продовжено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.03.2025.

Ухвалою суду від 05.03.2025 забезпечено участь представника Національної поліції України у підготовчому засіданні 12.03.2025 в приміщенні Шостого апеляційного адміністративного суду.

Також, ухвалою суду від 12.03.2025 забезпечено участь представника Контращенка О.В. у підготовчих та судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення за посиланням на офіційному веб-порталі судової влади України https://vkz.court.gov.ua.

Протокольною ухвалою суду від 12.03.2025 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 09.04.2025.

Ухвалою суду від 12.03.2025 забезпечено участь представника Національної поліції України у підготовчому засіданні 09.04.2025 в приміщенні Шостого апеляційного адміністративного суду.

Протокольною ухвалою суду від 09.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.04.2025.

У судовому засіданні 30.04.2025 представники позивача та відповідача підтримали свої вимоги та заперечення.

У судовому засіданні 30.04.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , проходив службу в Національній поліції України в спеціальному званні "капітан поліції", на посаді старшого уповноваженого в особливо важливих справах 5-го відділу 1-го управління Департаменту протидії наркозлочинності.

31 липня 2020 року згідно з витягом з наказу №859 о/с Національної поліції України позивача було звільнено з вище вказаної посади у зв`язку із скороченням штатів.

Не погоджуючись із наказом про звільнення ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до Окружного адміністративного суду м. Києва.

02 липня 2021 року Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва по адміністративній справі №640/20575/20, наказ №859 о/с від 31.08.2020 року було скасовано та поновлено позивача на раніше займаній посаді.

У зв`язку з цим Національною поліцією України було видано наказ №976 о/с від 22.07.2021 року, яким ОСОБА_2 поновлено на вище зайнятій посаді з 03 серпня 2020 року.

Наказом Національної поліції України від 27.05.2020 № 389 був затверджений Перелік змін у штатах Національної поліції, згідно якого у Департамент протидії наркозлочинності реорганізовується та по апарату скорочуються всі 64 посади, включно з посадою, на які перебував позивач.

Наказом Національної поліції України від 05.08.2021 року №1048 о/с, відповідно до ст. 69 ЗУ «Про Національну поліцію України» на позивача тимчасово було покладено обов`язки за посадою старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 5-го відділу 1-го управління Департаменту протидії наркозлочинності.

Листом Національної поліції України №6615 від 15 вересня 2021 року ОСОБА_2 було попереджено про закінчення 2-місячного терміну персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції та вказано про необхідність повідомлення Департамент кадрового забезпечення про прийняте рішення щодо визначення посади та підрозділу у якому у подальшому позивач бажає проходити службу.

Наказом Національної поліції України № 1361 о/с від 04 жовтня 2021 року відповідно до статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_2 було призначено в порядку переведення старшим уповноваженим з особливо важливих справ відділу з незаконним обігом зброї та вибухівки, протидії груповій злочинності та розкриття злочинів спрямованих на порушення рівноправності громадян, управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Київській області.

Не погоджуючись із Наказом Національної поліції України № 1361 о/с від 04 жовтня 2021 року позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У розумінні частини першої статті 2 Закону України від 23.12.1993 №3781-XII «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», Національна поліція є правоохоронним органом.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону №580-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У силу положень частини десятої статті 62 Закону №580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Так, після поновлення на посаді на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2021 у справі № 640/20575/20, в частині що була допущена до негайного виконання, враховуючи ліквідацію Департаменту протидії наркозлочинності, позивача 02.08.2021 попереджено про наступне вивільнення.

Згідно частини 2 статті 68 Закону поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлено із некомплектом вакантних посад в Департаменті боротьби наркозлочинності, який створено у зв`язку із ліквідацією Департаменту протидії наркозлочинності (в якому працював позивач) та його територіальних підрозділів, а також із некомплектом вакантних посад в підрозділах апарату центрального органу управління станом на 01.08.2021, на які міг бути призначений ОСОБА_1 , відповідно до його кваліфікації та досвіду.

Про ознайомлення із наведеним некомплектом свідчить особисто проставлений підпис позивач 02.08.2021.

Твердження позивача про не пропонування йому рівнозначних посад не відповідає дійсності, оскільки останній перебував на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, водночас згідно некомплекту вакантних посад в Департаменті боротьби наркозлочинності та його територіальних підрозділів, який пропонувався ОСОБА_1 , наявні 95 вакантних посад.

Також 30 посад позивачу було запропоновано в інших підрозділах по апарату центрального органу управління поліцією, яким є НПУ.

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було обумовлено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

За правилами частин сьомої-дев`ятої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників. Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Водночас, відповідно до статті 3 Закону України «Про державну службу» сфера дії цього Закону регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

У пункті 17 частини 3 статті 3 Закону України «Про державну службу» визначено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Відтак, посилання позивача на норми положення Закону України «Про державну службу» щодо рівнозначної посади працівників є необґрунтованим, оскільки це питання повністю врегульоване нормами спеціального законодавства, яким є Закон України «Про Національну поліцію».

В подальшому, 15 вересня 2021 року позивача повідомлено, що 02.10.2021 спливає двомісячний термін попередження про можливе наступне вивільнення, а тому запропоновано повідомити Департамент кадрового забезпечення про прийняте рішення щодо визначення посади та підрозділу в якому останній бажає проходити службу.

Враховуючи те, що позивач не повідомив НПУ про своє рішення щодо підрозділу в якому останній бажає продовжити службу, т.в.о. начальника Департаменту кадрового забезпечення НПУ 01.10.2021 за № 7045/12/1/2/03-2021 підготовлено доповідну на Голову НПУ, в якій пропонував призначити ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого в ОВС відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки, спрямованих на порушення рівноправності громадян управління карного розшуку ГУНП в Київській області, враховуючи практичний досвід роботи в підрозділах кримінальної поліції, здобуті навички, морально-ділові і професійні якості.

Вказана доповідна і стала підставою для прийняття наказу НПУ від 04.10.2021 № 1361 о/с про переведення ОСОБА_1 , а тому його твердження про відсутність підстав для переведення не заслуговують на увагу.

За приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону.

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Слід зазначити, що у підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Крім того, за змістом підпункту «ж» пункту 40 Положення при призначенні на посади рядового і начальницького складу враховується, зокрема те, що переміщення по службі в іншу місцевість у межах республіки осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли встановленого пунктами 5 і 7 цього Положення віку, визнані здатними до військової служби або здатними до нестройової служби в мирний час, але потребують за станом свого здоров`я чи здоров`я членів їх сімей зміни місця служби (проживання), провадиться за рішенням відповідного начальника на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.

Відповідно до статті 60 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Водночас частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Також, суд відхиляє посилання позивача на те, що ним було подано рапорт від 06.10.2021 на ім`я Голови НПУ про звільнення зі служби в поліції через скорочення штатів, оскільки, долучена ним копія рапорту не містить жодних відомостей про її отримання Головою НПУ (відомостей її реєстрації/надходження до НПУ), так і не додано позивачем до вказаного рапорту підтверджуючих документів його надсилання до Національної поліції України.

Більш того, згідно листів Департаменту документального забезпечення НПУ від 15.04.2025 № 36313-2025 та Департаменту кадрового забезпечення НПУ від 16.04.2025 №36469-2025 вбачається, що рапорт ОСОБА_1 від 06.10.2021 на ім`я Голови НПУ про звільнення зі служби в поліції через скорочення штатів не надходив.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, суд вказує, що інші аргументи та підстави, зазначені сторонами, не спростовують висновків суду, викладених вище, оскільки судом надано правову оцінку основним аргументам, на яких ґрунтувалися доводи та заперечення учасників справи та оцінено їх в розрізі норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 29.05.2025.

Суддя Л.Я. Максименко