Справа № 640/10917/21
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 р. Справа № 640/10917/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги,

УСТАНОВИВ:

19.04.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" (далі ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА") до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 16.02.2021 № 6941-13 про сплату боргу за штрафними санкціями в розмірі 561 301,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на дату набрання чинності Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ грошове зобов`язання у розмірі 561 301,76 грн, визначене податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2019 № , не було узгодженим, оскільки на той час знаходилося в процедурі судового оскарження та не було сплаченим, однак контролюючий орган не здійснив відповідного перерахунку штрафних санкцій та не видав нове податкове повідомлення-рішення, що стало підставою для формування спірної податкової вимоги від 16.02.2021 № 6941-13.

Водночас у позовній заяві позивач просив відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що на дату звернення до суду в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 55998369 на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках товариства, накладено арешт на суму 21 614 531,46 грн, що унеможливлює сплату судового збору та перешкоджає доступу до правосуддя.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 8419,53 грн до ухвалення рішення у цій справі.

08.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що податкова вимога від 16.02.2021 № 6941-13 була винесена на підставі наявного в інтегрованій картці платника податків податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 561 301,76 грн, який є результатом законного та остаточного рішення суду у справі № 640/5904/19 щодо узгодженого грошового зобов`язання, а тому не підлягає повторному оскарженню.

10.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач не спростував твердження та аргументи позивача, викладені в обґрунтуванні позовних вимог. Просить позов задовольнити.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", який набрав чинності 15.12.2022.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя та невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його провадженні, до Київського окружного адміністративного суду.

Законом України від 16.07.2024 № 3863-IX "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" внесено зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-IX від 13.12.2022 та викладено цей пункт у новій редакції.

Серед іншого новою редакцією зазначеного пункту передбачено таке.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На виконання вищевказаних законодавчих приписів відповідна адміністративна справа передана для розгляду та вирішення Вінницьким окружним адміністративним судом.

Автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею для розгляду справи визначено суддю Сала П.І.

Ухвалою зазначеного судді від 07.03.2025 адміністративну справу № 640/10917/21 прийнято до свого провадження.

28.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що податкова вимога від 16.02.2021 № 6941-13 є правомірною, оскільки на момент її винесення за ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" обліковувалась податкова заборгованість з податку на додану вартість у сумі 561 301,76 грн, яка станом на дату подання відзиву залишалась непогашеною. Відповідач також наголошує, що наявність цієї заборгованості підтверджується даними інтегрованої картки платника податків, а податкова вимога була винесена з дотриманням вимог ст. 59 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідач посилається на судові рішення у справі № 640/5904/19, якими раніше було відмовлено позивачу у задоволенні аналогічних вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, що лягло в основу спірної податкової вимоги.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та оцінивши доводи сторін, суд установив, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 14.12.2018 № 4142/28-10-41-02/37883328, у висновках якого зазначено про порушення ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме ? допущено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН на загальну суму податку на додану вартість 5 613 017,66 грн.

У зв`язку з цим, податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 10.01.2019 № позивачу було визначено суму штрафних санкцій у розмірі 561 301,76 грн.

ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" оскаржило зазначене повідомлення-рішення в судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 у справі № 640/5904/19 у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № було відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а вказане ирішення суду першої інстанції ? без змін.

Після набрання законної сили судовим рішенням від 26.06.2020, Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено в інтегрованій картці платника ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" нарахування відповідних штрафних санкцій у сумі 561 301,76 грн.

25.02.2021 ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" засобами поштового зв`язку отримало податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 16.02.2021 № 6941-13, згідно з якою станом на 16.01.2021 сума податкового боргу становить 561 301,76 грн.

Не погоджуючись із зазначеною податковою вимогою, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою від 05.03.2021 № 05/03-21-1.

Рішенням ДПС України від 23.03.2021 № 6460/6/99-00-13-05-06 у задоволенні скарги було відмовлено.

Вважаючи податкову вимогу ГУ ДПС у м. Києві від 16.02.2021 № 6941-13 незаконною, такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та порушує права платника, позивач реалізував право на судовий захист та звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Податковий кодекс України (далі ? ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За загальним правилом, передбаченим п. 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Водночас чинне на час винесення спірних рішень законодавство визначало й інші, відмінні від загального правила, випадки та умови визнання грошового зобов`язання узгодженим.

Так, відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2017) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, визначеному цією статтею.

Законом України від 16.01.2020 № 466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі ? Закон № 466-ІХ), який набрав чинності 23.05.2020, змінено ст. 120-1 ПК України та викладено п. 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: "Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до ст. 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п. 201.4 ст. 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу…".

Крім того, Законом № 466-ІХ доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення", в редакції Закону № 466-ІХ, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до ст. 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п. 201.4 ст. 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до ст. 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п. 201.4 ст. 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців" від 14.07.2020 № 786-IX (далі ? Закон № 786-IX) який набрав чинності 08.08.2020) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр "відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу" доповнено словами "та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної", а слова і цифри "до 31 грудня 2019 року" замінено словами "до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або"; в абзаці першому цифри і слова "2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень" замінено цифрами і словами " 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень"; в абзаці другому цифри і слова " 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень" замінено цифрами і словами "2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень".

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема, від 17.07.2020 у справі № 640/5138/19, від 06.08.2020 у справі № 200/7002/19-а, від 10.08.2020 у справі № 640/6528/19, від 10.09.2020 у справі № 520/3188/19, від 11.11.2020 у справі № 160/1553/19, від 11.01.2021 у справі № 480/3000/19, вказував на те, що законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями п. 120-1.2 ст. 120 ПК України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Тобто, законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності Законом № 466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Такий підхід законодавця загалом відповідає принципу "доброго врядування" і "належної адміністрації" в світлі практики ЄСПЛ.

Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" за наведених у цій же нормі умов. У такий спосіб законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, звільнив від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у п. 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) ? це дія нового нормативно-правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Судом встановлено, що на час набрання чинності Закону № 466-ІХ питання правомірності податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № , яке оскаржувалось в адміністративній справі № 640/5904/19, перебувало на розгляді у суді першої інстанції.

Суд звертає увагу, що у Законі № 466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України закріплено відмінне від загального (п. 56.18 ст. 56 ПК України) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме ? для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Разом з тим, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Право ж на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", відповідач, як контролюючий орган за місцем реєстрації ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА", не здійснив перерахунок суми штрафу 561 301,76 грн і не надіслав (вручив) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення.

Також суд вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку щодо узгодженості грошових зобов`язань, визначених пункту 56.18 статті 56 ПК України та пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме, що набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/5904/19 про відмову у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № , яким застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, свідчить про відсутність підстав для перерахунку на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 826/15459/18 (адміністративне провадження № К/9901/28680/19), яка враховується судом на виконання приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Також, наявними у справі та дослідженими судом письмовими доказами підтверджується, що грошові зобов`язання у вигляді штрафних санкцій на підставі податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № були нараховані за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН податкових накладних № 118, № 113, № 114, № 112, № 117, № 116, № 115, № 43, № 42, № 44, № 41, № 52, № 54, № 53, № 51, № 24.

Відповідно до п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога ? письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг ? сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, ? з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з п. 89.3 ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Отже, передумовою винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків.

Наявні у матеріалах справи податкові накладні підтверджують, що грошові зобов`язання у вигляді штрафу на підставі податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № підпадали під ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, тому суми штрафів були неузгоджені.

В розумінні норм статей 14.1.175, 17.1.10, 17.1.11, 87.1, 87.9 ПК України, тільки узгоджене грошове зобов`язання, що не сплачено у передбачені законом строки, може вважатись податковим боргом. Вимоги пункту 87.9 статті 87 ПК України передбачають повноваження контролюючого органу на зарахування коштів, сплачених платником податків, згідно з черговістю виникнення податкового боргу, незалежно від того, які саме податки сплачуються таким платником податків.

Як вже було встановлено судом, податкове зобов`язання, що виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 10.01.2019 № не вважається узгодженим згідно з пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, враховуючи, що зобов`язання за вказаним рішенням перебувало на стадії оскарження. Отже, за таким зобов`язанням був відсутній податковий борг.

Статтею 19 Конституції України унормовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки лише узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене у передбачені законом строки, є податковим боргом, на підставі якого складається податкова вимога, суд визнає протиправною та скасовує податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 16.02.2021 № 6941-13, оформлену щодо позивача, про сплату штрафних санкцій в розмірі 561 301,76 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Поряд з цим, ухвалою суду від 26.04.2021 за клопотанням позивача відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі.

Відтак, оскільки позов задоволено повністю, судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду з таким позовом в розмірі 8419,53 грн належить стягнути на відповідний розрахунковий рахунок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-суб`єкта владних повноважень. При цьому враховується факт ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва, до якого пред`являвся адміністративний позов.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у місті Києві від 16.02.2021 № 6941-13 (форми "Ю") з податку на додану вартість на суму 561 301,76 грн (п`ятсот шістдесят одна тисяча триста одна гривня 76 копійок).

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві судовий збір, що підлягав сплаті за подання до суду позовної заяви у цій справі в сумі 8419,53 грн (вісім тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень 53 копійки) за такими реквізитами: одержувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4002856, призначення платежу: *;101;(код ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА" (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 2, літ. А, поверх 27, офіс 2704, м. Київ, 01601);

2) відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04665).

Повне судове рішення складено 28.05.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович