Справа № 640/9885/22
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Справа№640/9885/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального Штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києві звернулася ОСОБА_1 з позовом до Генерального Штабу Збройних Сил України, в якому просить суд:

- визнати протиправними рішення начальника Генерального Штабу Збройних Сил України, визначених наказом (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 116, щодо обмеження розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби 25 відсотками замість 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби та виключення зі списків особового складу без здійснення повного розрахунку грошовим забезпеченням на день виключення зі списків особового складу;

- визнати протиправним та нечинним наказ начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 116 щодо виключення зі списків особового складу полковника ОСОБА_1 та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби;

- зобов`язати начальника Генерального штабу Збройних Сил України: відновити дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з полковником ОСОБА_1 починаючи з 03 червня 2022 року;

поновити на військовій службі полковника ОСОБА_1 у зв`язку з незаконним звільненням з військової служби починаючи з 03 червня 2022 року;

видати наказ про виплату полковнику ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які вона недоотримала внаслідок незаконного звільнення, за період з 03 червня 2022 року по день поновлення на військовій службі;

зарахувати полковнику ОСОБА_1 період вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та строку дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України;

поновити полковника ОСОБА_1 на посаді начальника відділу планування та оцінки сил управління планування спроможностей Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України або за її згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні позивачу було виплачена одноразова допомога у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби. Позивач вважає, що вона, як військовослужбовець, що звільнена з військової служби через сімейні обставини, за наявності вислуги 10 років і більше, має право на одноразову грошову допомогу, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Крім того, виключення позивача із списків особового складу відбулось без проведення повного розрахунку при звільненні.

12.08.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що оскільки позивача звільнено за власним бажанням через сімейні обставини, то вона не має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Стосовно несвоєчасного розрахунку зазначив, що працівники відповідача перебувають у посилених нарядах бойового чергування внаслідок збройної агресії. Структури відповідача не можуть працювати у штатному режимі. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2022 вирішено повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 (вх.№03-14/73254/22 від 25.08.2022) про збільшення позовних вимог по справі №640/9885/22 та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення співвідповідача - Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 вирішено прийняти до провадження адміністративну справу №640/9885/22, розгляд справи продовжити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

19.04.2022 року начальник відділу планування та оцінки сил управління планування спроможностей Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України полковник ОСОБА_1 звернулась із рапортом про звільнення в запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Також позивач просила не виключати її із списків особового складу до проведення остаточного розрахунку.

Як вбачається із витягу наказу головнокомандуючого Збройних Сил України від 28.05.2022 року №657 полковника ОСОБА_1 начальника відділу планування та оцінки сил управління планування спроможностей Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

03.06.2022 року позивачем подано рапорт, в якому, серед іншого, зазначено про здачу справ та посади 03.06.2022 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 116 полковника ОСОБА_1 начальника відділу планування та оцінки сил управління планування спроможностей Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних Сил України, виключено з 03.06.2022 року зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вислуга років у Збройних Сил України на 3 червня 2022 року складає календарна - 27 років 09 місяців 16 днів. Виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням за 27 календарних років у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вважаючи що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України№2232-ХІІ з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. (ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ)

Відповідно до абзацу першого п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ (в редакції чинній на дату звільнення позивача з військової служби) визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

За правилами абзацу другого п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу процитованих норм у їх взаємозв`язку із встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що позивач як військовослужбовець-жінка, маючи дитину віком до 18 років та чоловіка-військовослужбовця, який проходить військову службу під час особливого періоду, підпадає під дію абзацу першого п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ та має право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

Посилання відповідача на абзацу другий п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ та звільнення позивача за власним бажанням через сімейні обставини суд вважає неспроможними, оскільки абзац другий п. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ визначає загальне правило для виплати спірної допомоги всім військовослужбовцям, однак позивач як жінка-військовослужбовець, яка має неповнолітню дитину, має більше соціальних гарантій за цим Законом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач при звільненні з військової служби набув право на отримання передбаченої абзацом першим пункту 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше, у зв`язку з чим дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу відповідної допомоги у меншому розмірі є протиправними.

З метою відновлення порушеного права наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повні календарні роки служби, з урахуванням виплачених сум.

Щодо посилання позивача на порушення п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України суд зазначає.

Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

За приписами п. 242 цього Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідач не заперечує щодо несвоєчасного розрахунку із позивачем при його звільненні, однак, на думку суду, така обставина не може бути підставою для поновлення позивача на займаній посаді, а є лише підставою для отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, позивачка звільнена з військової служби на підставі наказу головнокомандуючого Збройних Сил України, та як наслідок виключена зі списків особового складу за наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Генерального Штабу Збройних Сил України від 03.06.2022 № 116 в частині визначення розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати Генеральний Штаб Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв