Справа № 500/1591/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1591/25

29 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (надалі - позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії позивачу не було повністю враховано період роботи в МП «Зірка». Позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - відповідач) з приводу не зарахування до стажу вказаного періоду та вимогою його зарахувати. Проте, відповідач відмовляє в зарахуванні вказаного періоду до стажу, у зв`язку з тим, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог, тому відсутні підстави для зарахування повністю до страхового стажу періоду роботи в МП «Зірка» з 25.06.1993 по 14.09.2001.

Позивач вважає рішення відповідача помилковим, а тому воно підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 16.04.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

18.07.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання, страховий стаж обчислено без врахування записів трудової книжки (від 15.09.2001 серії НОМЕР_1 ), оскільки її заповнення вперше проведено з недотриманням вимог Інструкції №58, а саме: перший запис про прийняття зроблено 15.08.1988, хоча дата заповнення трудової книжки - 15.09.2001.

Розрахунок страхового стажу проведено за додатково долученими документами (довідками) та за даними персоніфікованого обліку.

До заяви від 12.09.2024 №3223 щодо перерахунку пенсії позивачем було долучено довідку від 30.08.2024 № 542 про заробітну плату, за період роботи в малому підприємстві «Зірка» з січня 1996 року по грудень 1999 року.

За результатами розгляду електронної пенсійної справи з`ясовано, що період роботи в МП «Зірка» до страхового стажу зараховано тільки ті періоди роботи, в яких проводилось нарахування заробітної плати, тобто з 01.01.1996 по 31.12.1999 відповідно до архівної довідки від 30.08.2024 №542 та акту перевірки від 30.08.2024 №1900-1102-1/4039.

В зазначеній архівній довідці вказано, що відомості про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1993 по 1995 роки в документах фонду МП «Зірка» відсутні.

Враховуючи зазначене та те, що трудова книжка від 15.09.2001 серії НОМЕР_1 заповнена з порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 25.06.1993 по 31.12.1995.

Таким чином, страховий стаж склав 35 років 01 місяць 20 днів, в тому числі 32 роки 03 місяці 02 дні наявний страховий стаж та 02 роки 10 місяців 18 днів - додатковий стаж.

Враховуючи зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення, а тому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

28.04.2025 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Рішення ухвалено судом з урахуванням часу перебування головуючої судді у відпустці.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 03.12.1999 підтверджується особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 16 липня 2024 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності.

Позивач 24.09.2024, 22.10.2024 та 31.12.2024 звертався до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи в МП «ЗІРКА» на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 . До заяви долучено також архівну довідку про трудовий стаж, якою підтверджується робота позивача.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України від 07.10.2024 за №7819-7751/0-02/8-1900/24 в Тернопільській області роз`яснив клієнту, що при призначенні не враховано періоди роботи, які вказані в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 15.09.2001, оскільки її заповнення проведено з недотриманням вимог Інструкції №58.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України від 11.11.2024 за №8426-8422/0-02/8-1900/24 в Тернопільській області, окрім того, що вказано в попередній відповіді, зазначено, що період роботи в МП «Зірка» до страхового зараховано тільки ті періоди, в яких проводилось нарахування заробітної плати, тобто з 01.01.1996 по 31.12.1999.

В заяві від 31.12.2024 позивач наголошував на необхідності зарахування повного періоду роботи в МП «Зірка» згідно даних трудової книжці серії НОМЕР_3 , заповненої 15.09.2001 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підстави відмови у зарахуванні спірного періоду, викладені у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України від 20.01.2025 за №429-84/0-02/8-1900/25 аналогічні попереднім відмовам: оскільки заповнення трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.09.2001 проведено з недотриманням вимог Інструкції №58, а саме перший запис про прийняття на роботу зроблено 15.08.1998, хоча дата заповнення трудової книжки - 15.09.2001.

Не погодившись із протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №429- 84/0-02/8-1900/25 від 20.01.2025 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. З аналізу викладених норм слідує, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначений розділом II Порядку №22-1. Пункт 2.7 Порядку №22-1 передбачає, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно пп.2-4 п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як видно з матеріалів справи, а саме з трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 15.09.2001 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в записах 3-4 (с.2-3) вказано, що:

- 25 червня 1993 року позивач прийнятий столяром на роботу МП «Зірка» (наказ №5 від 25.06.1993),

- 14 вересня 2001 року - звільнений з роботи згідно поданої заяви за власним бажанням МП «Зірка» (наказ №20 від 18.09.2001).

Згідно з архівною довідкою про трудовий стаж, виданої Чортківським районним комунальним підприємством «Трудовий архів» 22.08.2024 №521 підтверджується робота ОСОБА_1 в МП «Зірка» з січня 1996 року по серпень 2001 рік, що співпадає з даними вище вказаної трудової книжки (копія довідки додається).

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство, роботодавець.

Відповідно до приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Крім того, поняття «страховий стаж» введено в дію з 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наявність стажу прямо пов`язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тобто з 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам.

Весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства. Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені cm. 5б Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

На підставі цього, відповідачем неправомірно зараховано період роботи з 01.01.1996 по 31.12.1999 тільки ті місяці, в яких проводилось нарахування заробітної плати.

Трудова книжка позивача містить необхідні записи про початок та кінець роботи у МП «Зірка» (з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року), які співпадають з записами згідно архівних довідок. Твердження відповідача про те, що не підлягає до зарахування даний період, оскільки заповнення трудової книжки не відповідає Інструкції №58 є безпідставними. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи довідці.

А тому, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу при призначені пенсії весь період роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка» на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненій 15.09.2001 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №429- 84/0-02/8-1900/25 від 20.01.2025 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка» - підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка» та здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 16 липня 2024 року, з урахуванням виплачених сум, то суд зазначає наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії позивачу з 16 липня 2024 року. Відтак, позов належить задовольнити частково.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 18.03.2025 року.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №429- 84/0-02/8-1900/25 від 20.01.2025 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоду роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 25 червня 1993 року по 14 вересня 2001 року в Малому підприємстві «Зірка» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок його пенсії з 16 липня 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.