Справа № 620/11754/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 серпня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Максак Тетяна Леонідівна звернулася в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії із зарахуванням до її страхового стажу для обчислення (розрахунку) розміру пенсії періодів роботи з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, а також із зарахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року в Комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 рік в Державному спеціалізованому підприємстві (далі- ДСП) "Чорнобильська АЕС" (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 року по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік) до пільгового стажу за Списком №1 на пільгових умовах (рік за півтора);

- зобов`язання здійснити з 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати їй пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум, зарахувавши до страхового стажу для обчислення (розрахунку) розміру пенсії періоди роботи з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, а також із зарахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року в Комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 рік в ДСП "Чорнобильська АЕС" (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 року по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік) до пільгового стажу за Списком №1 на пільгових умовах (рік за півтора).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії із зарахуванням до страхового стажу для обчислення (розрахунку) розміру пенсії періодів роботи з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, а також із зарахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року в Комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 рік в ДСП "Чорнобильська АЕС" (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 року по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік) до пільгового стажу за Списком №1 на пільгових умовах (рік за півтора). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу для обчислення (розрахунку) розміру пенсії періоди роботи з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, а також із зарахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року в Комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 рік в ДСП "Чорнобильська АЕС" (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 року по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік) до пільгового стажу за Списком №1 на пільгових умовах (рік за півтора) та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що пільговий стаж позивача ОСОБА_1 підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці, а тому спірний період її роботи підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Не погоджуючись із рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - апелянт) подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року у справі №620/17622/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №88 від 25 вересня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №620/17622/23 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року. Прийнято у цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року - залишено без змін.

На виконання вказаного рішення та постанови суду по справі №620/17622/23 ОСОБА_1 з 18 вересня 2023 року відповідачем призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

При цьому, в зв`язку з неврахуванням відповідачем періодів роботи позивача, ОСОБА_1 , звернулася з заявою щодо врахування періодів роботи з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року, з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку, а також із зарахуванням періодів роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року в Комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 рік в ДСП "Чорнобильська АЕС" (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 року по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік), оскільки вказаний період зараховано до стажу роботи по Списку №1, але в одинарному розмірі, а не на пільгових умовах (рік за півтора).

Листом від 30 липня 2024 року відповідач повідомив позивача ОСОБА_1 , що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року по справі №620/17622/23 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року по справі №620/17622/23 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 18 вересня 2023 року. За документами електронної пенсійної справи страховий стаж позивача складає 21 рік 10 місяців 18 днів (врахований по 30.06.2023), в тому числі стаж роботи за Списком №1 - 4 роки. До страхового стажу додатково зараховано стаж роботи за Списком №1 - 4 роки. Загальний страховий стаж становить 25 років 10 місяців 18 днів. Водночас зазначено, що відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (а.с.31).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Максак Т.Л. звернулася з позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Пункт "а" частини першої статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII (набув чинності з 01 квітня 2015 року, далі - Закон №213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV в редакції до 11 жовтня 2017 року передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону №1058-IV правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII.

Даний стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (11 жовтня 2017 року) (далі - Закон №2148-VIII), яким текст Закону №1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Законом №2148-VIII у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону №213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону №2148-VIII.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII.

Конституційним Судом України згідно пункту 3 вищевказаного рішення було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам".

Отже, з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону №1788-XII у редакції до Закону №213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Таким чином, правила зазначених законів містять розбіжність відносно позивача, зокрема, щодо пенсійного віку у жінок, який складає 45 років та наявності страхового стажу, який складає не менше 15 років за пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону №213-VIII та 50 років пенсійного віку і не менше 20 років страхового стажу за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону №2148-VIII,

Конституційний Суд України в Рішенні від 08 червня 2016 року у справі №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення №4-рп/2016).

З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Висновок у Рішенні Конституційного Суду України у справі №4-рп/2016 зроблений з урахуванням вимог частини другої статті 150 Конституції України в редакції, чинній на момент прийняття рішення №4-рп/2016, яка є тотожною статті 151-2 Конституції України у редакції на час розгляду справи та статті 8 Конституції України.

З огляду на позицію, яка викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, можна дійти висновку, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

Отже, до даних правовідносин підлягає застосуванню пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, щодо пенсійного віку, який складає для жінок - 45 років, щодо стажу роботи не менше 15 років, з них за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України не менше 7 років 6 місяців. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року у справі №620/17622/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №88 від 25 вересня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі №620/17622/23 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року. Прийнято у цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізький р-н. Запорізька обл., 69005; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНКОПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливим і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, з 18 вересня 2023 року. В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 січня 2024 року - залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 зазначено наступна інформація: з 21 вересня 1991 року по 26 квітня 1993 року працювала учнем оператора крутильного обладнання, оператором крутильного обладнання 4 розряду в Чернігівському виробничому торгівельному текстильно-швейному об`єднанні (01 рік 07 місяців (далі - міс.) 06 днів (далі - дн.)); з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року працювала помічником вихователя в дошкільному комбінаті №19 м.Чернігова (04 міс. 11 дн.); з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року працювала продавцом на приватному підприємстві "Фірма "Еріка" (03 міс. 08 дн.); з 15 лютого 1997 року по 15 серпня 1997 року перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (06 міс. 01 дн.); з 15 березня 1998 року по 15 березня 2001 рік здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку (03 роки); з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік працювала кухонною робітницею їдальні №19 КП "Славутич-Чорнобильторг" (04 міс. 06 дн., в полуторному обчисленні 06 міс. 09 дн.); з 30 липня 2003 року по 23 липня 2004 року перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (11 міс. 25 дн.); з 15 листопада 2004 року по 27 квітня 2006 року працювала робітницею з комплексного прибирання та благоустрою територій ПВКП "Гранд-сервіс" (01 рік 05 міс. 13 дн.); з 03 травня 2006 року по 25 січень 2008 рік працювала робітницею у приватного підприємця ОСОБА_2 (01 рік 08 міс. 22 дн.); з 04 лютого 2008 року по 02 листопада 2008 року перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю (08 міс. 28 дн.); з 03 листопада 2008 по 25 березня 2016 рік працювала кухарем в Центрі реабілітації дітей-інвалідів м. Славутич (07 рік 04 міс. 22 дн.); з 01 квітня 2016 року по 21 вересня 2018 року працювала кухарем в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №6 "Крунк" комбінованого типу Славутицької міської ради (02 рік 05 міс. 21 д.); з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 року працювала в ДП "Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС" (ДСП "Чорнобильська АЕС"), що за виключенням періоду простою та відпусток без збереження заробітної плати становить 04 роки 07 місяців 19 днів, а в полуторному обчисленні - 06 років 11 місяців 12 днів).

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік та з 26 вересня 2018 року по 18 вересня 2023 року в одинарному розмірі становить 04 роки 11 місяців 22 дні, в полуторному обчисленні - 07 років 05 місяців 22 дні.

Записами в трудовій книжці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 18 вересня 2023 року (дату звернення за призначенням пенсії) без застосування кратності становить всього 26 років 02 місяці 27 днів, а не так, як зазначено відповідачем 25 років 10 місяців 18 днів. В пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 26 днів.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач: 21 липня 1993 року прийнята в дошкільну установу (далі - д/у) №19 на посаду помічника вихователя на час заміни основного працівника на підставі наказу №27 №4 від 05 липня 1993 року; 30 листопада 1993 року звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу №44 §2 від 29 листопада 1993 року; 03 серпня 1994 року прийнята на роботу продавця на підставі наказу №6 від 03 серпня 1994 року; 09 листопада 1994 року звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу №13 від 09 листопада 1994 року.

Вказані записи в повній мірі підтверджують період роботи позивача з 21 липня 1993 року по 30 листопада 1993 року та з 03 серпня 1994 року по 09 листопада 1994 року.

Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону №1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною другою статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Проанізувавши вищезазначені норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Отже, період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитинею трирічного віку підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 позивача.

Щодо правових підстав зарахування періоду роботи позивача ОСОБА_1 у зоні відчуження Чорнобильської АЕС в комунальному підприємстві "Славутич-Чорнобильторг" з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік, в ДСП "Чорнобильська АЕС" з 26 вересня 2018 року до 18 вересня 2023 року до пільгового стажу по Списку №1 на пільгових умовах (рік за півтора) колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.

Згідно частини першої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №250, від 30 червня 1998 року №982, від 07 лютого 2000 року №223, від 29 січня 2003 року №137, від 27 квітня 2006 року №571, від 10 вересня 2008 року №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" (з наступними неодноразовими змінами) передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи і вислуги років в полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року №831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження"(з наступними змінами), яка відповідно до повноважень Кабінету Міністрів України, делегованих статтею 56 Закону №796-ХІІ, встановлює правила пільгового обчислення стажу роботи в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при призначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 затверджено Список №1.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2010 року №173 Список №1 доповнено позицією 22.1-1 «г», якою передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівників, зайнятих повних робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджений Міністерством надзвичайних ситуацій за погодженням з Міністерством праці та Міністерством охорони здоров`я.

На виконання вказаної постанови наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 13 березня 2012 року №576 затверджено Перелік №576.

ДСП "Чорнобильська АЕС" входить до Переліку №576.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до пункту 4 розділу XXII Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами прані, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 працівники, зайняті па роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше, були віднесені до категорії осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем на підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_1 , згідно якої, серед інших, підтверджується стаж роботи позивача: з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік кухонною робітницею їдальні №19 з доплатою за ОШУП 12% в комунальному підприємстві "Славутич- Чорнобильторг", що становить 04 міс. 06 дн., а в кратному розмірі (із застосуванням коефіцієнта 1,5) 06 міс. 09 днів; з 26 вересня 2018 року по теперішній час працює мийником посуду у відділі організації харчування їдальня №19 ДСП "Чорнобильська АЕС" (), що станом на 18 вересня 2023 року становило 04 роки 07 місяців 19 днів, а в кратному розмірі (із застосуванням коефіцієнта 1,5) 06 років 11 місяців 12 днів.

Пільговий стаж роботи позивача підтверджується довідкою Архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 16 листопада 2022 року, довідкою ДСП "Чорнобильська АЕС" №1097/23 від 04 квітня 2023 року.

Також, довідка ДСП "Чорнобильська АЕС" №47-9750 від 25 жовтня 2023 року підтверджує роботу позивача за Списком №1 з 01 липня 2023 року по 30 вересня 2023 року.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що періоди роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік, з 26 вересня 2018 року по 30 червня 2023 рік та з 01 липня 2023 року до 18 вересня 2023 року підтверджується записами трудової книжки позивача та відповідними довідками, а тому підлягає зарахуванню (за виключенням періоду простою з 19 березня 2020 року по 31 травня 2020 рік, з 02 листопада 2020 року по 20 листопада 2020 рік, з 25 березня 2021 рік по 18 квітня 2021 рік, відпустки без збереження заробітної плати з 24 вересня 2022 року по 03 жовтня 2022 рік), як стаж роботи за Списком №1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 враховано до стажу роботи по Списку №1 період роботи з 26 вересня 2018 року по 30 червня 2023 року, але без застосування кратності.

Щодо відсутності атестації робочих місць за період роботи позивача ОСОБА_1 у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 рік, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.

Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно, до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За таких обставин колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу. Тому, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 19 лютого 2003 року по 24 червня 2003 року до стажу роботи по Списку №1 є безпідставним та таким, що порушує її право на належні соціальні виплати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року по справі №620/11754/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Ю.К. Черпак