Справа № 640/27928/21
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 р. Справа № 640/27928/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

01.10.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.04.2021 № 8. Також позивач просить зобов`язати відповідача в порядку, передбаченому пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, підготувати висновок про повернення з бюджету суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 30 297,45 грн та надіслати його для виконання відповідному державному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.01.2021 позивач подав до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у місті Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, у якій задекларував право на податкову знижку у розмірі 30 297,45 грн. Підставою для її застосування стали витрати на сплату процентів за іпотечним житловим кредитом, отриманим на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

04.02.2021 інспектором ДПС складено акт камеральної перевірки № 9735/Ж5/26-15-24-18-21, у якому зроблено висновок про відсутність у позивача законодавчих підстав для застосування податкової знижки. Єдиною підставою для такого висновку стала відсутність у паспорті позивача реєстрації місця проживання за адресою придбаної квартири.

На підставі зазначеного акта 02.04.2021 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 8, яким позивачу фактично відмовлено у зменшенні оподатковуваного доходу та поверненні надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб.

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.10.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Заперечення відповідача зводяться до того, що податкову знижку, заявлену позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, не може бути застосовано, оскільки об`єкт житлової іпотеки, на який посилається позивач, не був визначений ним як основне місце проживання, що підтверджується відсутністю відповідної реєстрації місця проживання у паспорті, а також відсутністю будь-яких інших документальних доказів фактичного проживання позивача за вказаною адресою.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", який набрав чинності 15.12.2022.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя та невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його провадженні, до Київського окружного адміністративного суду.

Законом України від 16.07.2024 № 3863-IX "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" внесено зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-IX від 13.12.2022 та викладено цей пункт у новій редакції.

Серед іншого новою редакцією зазначеного пункту передбачено таке.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На виконання вищевказаних законодавчих приписів відповідна адміністративна справа передана для розгляду та вирішення Вінницьким окружним адміністративним судом.

Автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею для розгляду справи визначено суддю Сала П.І.

Ухвалою зазначеного судді від 07.03.2025 адміністративну справу № 640/27928/21 прийнято до свого провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Сторонам запропоновано подати заяви по суті справи, враховуючи розгляд справи спочатку.

31.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що підстави для застосування податкової знижки у сумі 30?297,45 грн, задекларованої позивачем у податковій декларації за 2020 рік, відсутні, оскільки об`єкт житлової іпотеки не був визначений позивачем як основне місце проживання, що підтверджується відміткою в паспорті про реєстрацію за іншою адресою, а також відсутністю інших документів, які б свідчили про фактичне проживання у квартирі, на яку отримано іпотечний кредит.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що ОСОБА_1 , згідно з даними паспорту серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту про проживання особи № 617 від 28.09.2021, ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає в квартирі за цією адресою починаючи з 16.03.2020 по даний час.

На підтвердження факту проживання у зазначеній квартирі позивачем також надано:

- повідомлення про приєднання до договору про постачання електричної енергії від 04.05.2020 № 9, укладене з ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- договір № 52/3/217 від 27.04.2020 про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, укладений з ТОВ "Теплопостачсервіс";

- договір № 52/3/217 від 27.04.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладений з ТОВ "Ліко-Жітлосервіс";

- договір № 2565 від 30.07.2020 про надання телекомунікаційних послуг, укладений з ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, з матеріалів справи видно, що 13.03.2020 між позивачем та Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" укладено кредитний договір № ipo15133 (на придбання нерухомості) для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 1475000,00 грн строком на 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12.03.2040.

13.03.2020 між позивачем та Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" укладено договір поруки, відповідно до якого дружина позивача ОСОБА_3 виступила поручителем за виконання зобов`язань боржника за кредитним договором № IPO15133 від тієї ж дати.

13.03.2020 між ОСОБА_4 та позивачем укладено договір купівлі-продажу квартири, на умовах якого позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 96,4 кв.м, жила площа 57,9 кв.м. Ціна договору ? 2460400,00 грн. Вказаний договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Моісєєвою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 230.

На виконання зобов`язань по кредитному договору, 13.03.2020 між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" та позивачем укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Моісєєвою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 239.

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки від 13.03.2020 предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що з метою отримання податкової знижки, 15.01.2021 позивач подав до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у місті Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, у якій задекларував право на податкову знижку у розмірі 30?297,45 грн. Підставою для її застосування стали витрати на сплату процентів за іпотечним житловим кредитом, отриманим на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Контролюючим органом було проведено камеральну перевірку правильності визначення суми податкової знижки і відповідно до акту перевірки № 9735/Ж5/26-15-24-18-21 від 04.02.2021 зроблено висновок про відсутність у позивача законодавчих підстав для застосування податкової знижки. Підставою для такого висновку стала відсутність у паспорті позивача реєстрації місця проживання за адресою придбаної квартири.

За наслідками перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № 8 від 02.04.2021, яким встановлено що позивач завищив суму податкової знижки на 30 297,45 грн.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи встановлені обставини справи та наявні у ній докази, суд керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі ? ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.14.1.87 п. 14.1 ст. 14 ПК України іпотечний житловий кредит ? фінансовий кредит, що надається фізичній особі банківською чи іншою фінансовою установою відповідно до закону строком не менш як на п`ять повних календарних років для фінансування витрат, пов`язаних з придбанням квартири (кімнати) чи житлового будинку (його частини) або будівництвом житлового будинку (його частини), що надаються у власність позичальника, з прийняттям кредитором такого житла (землі, що знаходиться під таким житловим будинком, у тому числі присадибної ділянки) у заставу.

При цьому механізм та правила реалізації права платника податку на податкову знижку визначаються ПК України.

У силу п.п.14.1.170 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, ? документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку ? резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів ? фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.166.1.1 п. 166.1 ст. 166 ПК України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги) (п.п. 166.2.1 п. 166.1 ст. 166 ПК України).

Згідно з п.п. 166.3.1 п. 166.3 ст. 166 ПК України платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, в т.ч.: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до п. 175.1 ст. 175 ПК України платник податку ? резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

На підтвердження обґрунтованості своєї позиції у спорі позивачем надано акт про фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також договори на постачання електричної енергії, теплопостачання, утримання будинку і прибудинкової території та телекомунікаційні послуги, укладені саме на вказану адресу.

Відповідні документи підтверджують фактичне проживання позивача у зазначеній квартирі з 2020 року та використання її як основного місця проживання.

Отже, належними й допустимими доказами позивач довів факт використання вказаної квартири як основного місця свого проживання.

Суд зазначає, що відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що була предметом іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, оскільки законодавство пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку самостійно житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбається, як основне місце його проживання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 810/366/15 та від 27.10.2020 у справі № 808/3657/14.

До того ж згідно зі ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний ви6ip місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав i свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, вільний вибір місця проживання громадян України на території України не пов`язаний з обов`язковою умовою реєстрації в цьому місці проживання, тому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав i свобод, передбачених Конституцією та законами України.

Ураховуючи наведене, відповідач безпідставно розцінив відсутність реєстрації позивача за адресою спірної квартири як підставу для позбавлення його права на податкову знижку.

Відтак за наслідками вирішення справи суд доходить висновку, що позивач має право на податкову знижку з частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором протягом 2020 року, які були включені ним до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних осіб згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов`язання відповідача підготувати та подати до висновок про повернення позивачу надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, подана позивачем податкова декларація із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету, є умовою для здійснення повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання та підставою для підготовки відповідачем висновку про повернення з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові Державної казначейської служби України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі поданої позивачем податкової декларації із зазначенням суми, що підлягає поверненню з бюджету, відповідач зобов`язаний підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, позовна вимога стосовно зобов`язання відповідача подати висновок до відповідного державного органу про повернення суми надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік із врахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік у розмірі 30 297,45 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Аналогічні висновки застосовані Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 21.04.2022 у справі № 600/4811/21-а та у постанові від 15.02.2023 у справі № 600/2054/22-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві № 8 від 02.04.2021.

Зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік у розрахунку із врахуванням податкової знижки з частини суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором № ipo15133 від 13.03.2020, на підставі поданої декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, в сумі 30 297,45 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 );

2) відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04665).

Повне судове рішення складено 30.05.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович