Справа № 738/960/25
Суддя: Волошина Н. В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/960/25
№ провадження 2-а/738/18/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю:

секретаря судового засідання Шугалій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа поліцейський Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Щиглевський Артур Едуардович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4521541 від 17 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4521541 від 17 квітня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що поліцейський безпідставно здійснив зупинку транспортного засобу, яким він керував, та порушив процедуру розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не повідомив його про розгляд справи, не роз`яснив права та обов`язки, не надав можливості скористатися юридичною допомогою, не досліджував докази. Окрім того, у оскаржуваній ним постанові неправильно зазначену марку транспортного засобу, яким він керував, а саме зазначив «Т-40», а фактично є «Трактор колісний Т-40М», що вказує на поверхневий розгляд справи та ставить під сумнів правомірність постанови.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року позовна заява прийнята для розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 травня 2025 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача, продовжено строк для надання відзиву, відкладено судове засідання на 28 травня 2025 року.

21 травня 2025 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи позивача є помилковими, надуманими та такими, що не відповідають дійсності, спрямовані виключно на спробу позивача уникнути відповідальності за вчинене правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху. Позиція позивача повністю спростовується відеозаписом. Так, 17 квітня 2025 року поліцейські під час патрулювання у с. Гусавка Чернігівського району по вул. Соборна виявили габаритний транспортний засіб Т-40М, з візуального огляду було встановлено, що на транспортному засобі відсутнє ліве зеркало заднього виду, яке передбачене конструкцією. У зв`язку з виявленим порушення Правил дорожнього руху України на підставі п.1 ст. 35 ЗУ Про національну поліцію України" вказаний транспортний засіб був зупинений. ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу. При розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено Бондаренку Ю.М. його права, в тому числі, порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА 4521541 від 17.04.2025, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за ч.1 ст. 121 КУпАП за порушення п. п. 31.4.7 ПДР України. Так, у провину позивачу ставиться саме порушення п. 31.4.7 ПДР. Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно з п. 31.4. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам, зокрема, п.п. 31.4.7 (а) - немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду. Відповідач вважає, що наявність у діях позивача складу інкримінованому йому адміністративного правопорушення доведена.

20 травня 2025 року від третьої особи інспектора відділу реагування патрульної поліції ГУНП в Чернігівській області Щиглевського А.Е. надійшли пояснення, у яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора, вважає свої дії законними та такими, що відповідають чинному законодавству України.

28 травня 2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він зазначає, що відеозапис не підтверджує відсутність дзеркала на транспортному засобі і сам факт відсутності дзеркала є помилковим, окрім того вважає, що неможливо візуально за 300 метрів побачити відсутність лівого дзеркала, що ставить під сумнів достовірність самого факту виявлення правопорушення і як наслідок відбулася незаконна зупинка транспортного засобу. Він повідомив поліцейському, що ліве зовнішнє дзеркало було пошкоджене гілкою дерева під час виконання ним сільськогосподарських робіт, проте в кабіні трактора наявне додаткове внутрішнє дзеркало заднього виду, яке забезпечувало йому достатній огляд для безпечного руху додому з метою усунення несправності. Вважає, що його дії відповідали пункту 31.5 ПДР.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Учасники справи в судове засіданні не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 17 квітня 2025 року інспектором відділу реагування патрульної поліції ГУНП в Чернігівській області Щиглевським А.Е. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4521541 стосовно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови серії ЕНА №4521541 від 17 квітня 2025 року вбачається, що 17 квітня 2025 року об 11 годині 34 хвилини у с. Гусавка по вул. Соборна, 43 ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі, на якому відсутнє передбачене конструкцією ліве дзеркало заднього виду, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, за вчинення якого застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пунктом 31.4 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

Пункт 31.4.7. Інші елементи конструкції: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Згідно з пунктом 31.5. ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем ГУНП в Чернігівській області та третьою особою - інспектором відділу реагування патрульної поліції ГУНП в Чернігівській області Щиглевським А.Е. до відзиву та пояснень додано відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського, який було переглянуто судом.

На наданому відеозаписі зафіксовано, що 17 квітня 2025 року об 11-34 годині, ОСОБА_1 керує транспортним засобом трактором Т-40М, який рухається назустріч патрульному автомобілю поліцейських та на вимогу останніх зупиняється. Поліцейський підходить до позивача, називає своє прізвище, ім`я та по батькові, займану посаду та повідомляє про причину зупинку транспортного засобу, а саме про наявність технічних несправностей транспортного засобу - відсутність дверей та дзеркала заднього виду, на що водій реагує негативно, обурюється поведінкою працівників поліції та провокує їх на конфлікт, відмовляється на вимогу поліцейського надавати документи, що посвідчують його особу, посвідчення тракториста-машиніста, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про складання стосовно нього постанови про адміністративне правопорушення, роз`яснює йому його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Перешкод у користуванні правовою допомогою працівники поліції не чинили.

З відеозапису вбачається, що постанова була складена поліцейським на місці зупинки транспортного засобу та оголошена позивачу, роз`яснено порядок та строки сплати штрафу та оскарження постанови. ОСОБА_1 відмовився ставити підписи у постанові.

Суд звертає увагу, що працівник поліції мав законні підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Будь-яких обставин, які б вимагали додаткової перевірки, позивач поліцейському не повідомив.

Вказаним відеозаписом спростовуються твердження відповідача про те, що відсутність лівого дзеркала працівниками поліції було виявлено вже після зупинки транспортного засобу, а тому транспортний засіб був зупинений без законних на те підстав.

Окрім того, доводи позивача щодо відсутності підстав у поліцейських для зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Правилами дорожнього руху не передбачено право водія не зупинятися на вимогу поліцейського та/чи не пред`являти документи, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Окрім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що в Україні діє воєнний стан, введений з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, у зв`язку із чим працівники правоохоронних органів Законом України № 2123-IX від 15.03.2022, наділені додатковими повноваженнями, спрямованими на забезпечення безпеки мирного населення, виявлення та знешкодження осіб, які порушують або мають намір порушити закон, запобігаючи скоєнню злочинів.

Враховуючи наведене, суд вважає неспроможними доводи позивача про безпідставність зупинення транспортного засобу інспекторами поліції.

Окрім того, поліцейським було виконано обов`язок поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, про що він наголошував неодноразово відразу після зупинки транспортного засобу.

Також не відповідають дійсності та повністю спростовуються наданим відеозаписом твердження позивача про те, що пошкодження лівого дзеркала сталося незадовго до зупинки транспортного засобу, а саме під час виконання сільськогосподарських робіт та подальшого руху по дорозі дзеркало зачепила гілка дерева, внаслідок чого воно відпало, дану ситуацію він намагався пояснити працівникам поліції під час зупинки та що вживатиме заходів для його відновлення, однак його пояснення не були взяті до уваги. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з даного приводу ніяких пояснень не надавав, а навпаки під час спілкування з працівниками поліції на їх запитання про те, де дзеркало відповів; «а де написано, що я взагалі повинен мати дзеркало? Я навіть не бачив ні в одному тракторі що воно є із заводу».

Також суд відхиляє доводи позивача про те, що розбіжність у марці керованого ним транспортного засобу вказаного у постанові, а саме Т-40, замість Т-40М, є суттєвою та ставить під сумнів законність винесеної постанови, оскільки номерний знак транспортного засобу зазначений вірно, а неточність модифікації слід вважати опискою. При цьому, позивачем не вказано які відмінності в технічних характеристиках та конструктивних особливостях мають вказані транспортні засоби. На противагу цьому, представником відповідача та третьою особою надано «Технічний опис та інструкцію з експлуатації тракторів Т-20М, Т-40АМ. Т-40АНМ», у якій на зображенні транспортного засобу вказаної модифікації, окрім іншого, зображено дзеркало, яке повинно розташовуватися з лівої сторони кабіни.

Таким чином, в тракторі колісному модифікації Т-40М конструкцією транспортного засобу виробника дійсно передбачене дзеркало, яке має розташовуватися з лівої сторони кабіни, та яке, як вбачається з відеозапису, відсутнє на тракторі, яким керував позивач.

Позаяк окремі недоліки індивідуального акта за можливості встановлення його суті і змісту не можуть мати безумовним наслідком його скасування.

До аналогічного висновку прийшов Шостий апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні від 30.08.2023 у справі 711/12/23.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.10.2020 у справі 815/2503/16.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409 21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Твердження позивача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за відсутності позивача також спростовується наданим відеозаписом.

Отже, на вказаному відеозаписі зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, в ході якої вбачається, що поліцейським було роз`яснено позивачу суть вчиненого адміністративного правопорушення, його права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складання постанови та оголошення її змісту, роз`яснення порядку та строків її оскарження.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що має інші технічні несправності, а саме немає передбаченого конструкцією транспортного засобу дзеркала заднього виду, правильного кваліфіковано поліцейським як вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Водночас з тим, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності. Позивач не звертався із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання адміністративних матеріалів щодо нього до компетентних і матеріали справи таких даних не містять.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є обґрунтована, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Вказуючи на те, як повинні були діяти працівники поліції, позивач залишив поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженим поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 134, 139, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа поліцейський Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Щиглевський Артур Едуардович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4521541 від 17 квітня 2025 року, відмовити.

Постанову серії ЕНА №4521541 від 17 квітня 2025 року по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Щиглевським Артуром Едуардовичем стосовно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження: проспект Перемоги, 74 місто Чернігів, індекс 14000, .

Третя особа:

Поліцейський Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Щиглевський Артур Едуардович, місцезнаходження: вул. Старобілоуська, 4а м. Чернігів.

Суддя Н.В.Волошина