Справа № 140/650/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/650/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» (далі ТОВ «Лунар Трейд», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 23.07.2024 №UA205140/2024/000212/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ЛУНАР ТРЕЙД» через уповноваженого декларанта з метою декларування товарів: «акумулятори електричні» на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію (далі МД) №24UA23U5 та інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Однак, Волинською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000212/2 та складено картку відмови у прийнятті митої декларації №UA205140/2024/001908.

З метою митного оформлення та випуску товарів у вільний обіг під гарантії декларантом було подано вантажно-митну декларацію №24UA95U0.

Позивач із сумнівами та твердженнями митного органу у графі №33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не погоджується, вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи.

Так, позивач зазначає, що ввезення товарів на митну територію України проведено на підставі контракту №1/08/2023 від 07.08.2023. Ввезений товар було оплачено на умовах погоджених сторонами. До митного оформлення долучено платіжну інструкцію №240705/002555229 від 05.07.2024 на загальну суму 104528,00 польських злотих. У графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на укладений експортером проформа-інвойс №005586/2024 та рахунок-фактура №2010/2024 на загальну суму 104528,00 польських злотих. Таким чином, платіжна інструкція в повній мірі надає можливість ідентифікувати за яку конкретну поставку проведена оплата.

При ввезенні товару на митну територію України мало місце застосування умов FCA згідно правил Інкотермс 2010. Для підтвердження витрат на транспортування було долучено калькуляцію транспортних витрат від 22.07.2024 , договір на перевезення №1607/2024. Понесені витрати на транспортування є співмірними із заявленим напрямком руху. Також долучалась експортна митна декларація, вартість товарів чітко узгоджується із тією, що заявлена до митного оформлення та відображена у всіх товаросупровідних документах.

Позивач вказує, що Волинська митниця належним чином не обґрунтувала числове значення скоригованої ним митної вартості товару. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару слід наводити пояснення щодо зроблених коригувань, та зробити порівняльний аналіз, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України за митною декларацією, що наведена представниками митниці. Зі сторони Волинської митниці перелічених вимог виконано не було.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Не вказав також митний орган в чому саме полягає неможливість перевірки заявленої митної вартості товарів. З огляду на таке, позивач вважає, що Волинською митницею не в достатній мірі наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленими митними вартостями товарів, тому такі скориговані вартості не може братися судом до уваги при вирішення справи по суті. Усі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.34).

У відзиві на позовну заяву (а.с.37-46) представник відповідача позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просила відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказала, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Державної митної служби України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах позивача подано №24UA23U5 від 22.07.2024 на товар акумулятори та документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

На етапі перевірки правильності визначення митної вартості (ввезених позивачем товарів з`ясовано, що митну вартість заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до графи 43 МД. Митна вартість товару становить 1106149,49 грн (вартість товару 104528,00 євро х на курс 10,5498 + 3400,00 грн витрат на транспортування).

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

- Імпорт товару ТОВ «Лунар Трейд» здійснено на підставі зовнішньоекономічного контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, який не поданий до митного оформлення.

- Відповідно графи 70 банківського платіжного документу №240705/ від 05.07.2024 оплата здійснена згідно контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, що не ідентифікується конкретною партією товару.

- Відповідно пункту 2.5 договору (контракту) на перевезення №1607/2024 від 16.07.2024 кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмові формі, в якій зазначаються маршрут, умови перевезення, вартість фрахту. Однак, заявка не подана до митного оформлення.

- Умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з завантаження товару на транспорт перевізника та доставка, проте в графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість навантаження. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості.

Представник відповідача зазначає, що саме під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Тому згідно із статтями 53-54 МК України декларанту було запропоновано надати в десятиденний термін додаткові документи.

Декларант надав наступні додаткові документи: заявку на перевезення №1 від 16.07.2024; рахунок-проформу №005586/2024 від 05.07.2024; лист №23/07-1 від 23.07.2024 про надання додаткових пояснень та документів.

Листом №23/07-1 від 23.07.2024 декларант повідомив про подані документи для підтвердження заявленої митної вартості.

В листі №23/07-1 від 23.07.2024 ТОВ «Лунар Трейд» стверджує про «чітко розписані понесені витрати на транспортування» в долученому документі калькуляція транспортних витрат, однак такий документ відсутній. До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати б/н від 22.07.2024, в якій зазначено, що навантажувальні роботи включені до вартості перевезення. Декларантом не надано числовий розрахунок складових митної вартості для перевірки заявленого.

Представник відповідача зазначає, що запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну територію України товару, проте позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Митну вартість товару №2 згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 23.07.2024 №UA205140/2024/000212/2 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні: - Товар №2 - 4,93 дол. США/кг за МД №UA205030/2024/005720 від 18.06.2024.

Надалі декларантом оцінюваний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №24UA95U0 від 23.07.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК У країни.

ТОВ «Лунар Трейд» з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталось.

З наведених підстав представник відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим та просить в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.94).

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 07.08.2023 між ТОВ «Лунар Трейд» (покупець) та компанією AZO Digital Sp. z.о.о (продавець) було укладено контракт №1/08/2023 (а.с.22-23), за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцеві продукцію, а покупець зобов`язується прийняти зазначені товари та сплатити за них визначену суму грошей відповідно до умов цього договору.

Згідно із пунктом 2.1. контракту загальна кількість товару, що поставляється, його опис (асортимент, номенклатура) за видами, марками, моделями, видами, розмірами узгоджується сторонами до моменту доставки товару покупцеві та зазначається в накладних.

Пунктами 3.1, 3.2 контракту визначено, що валюта контракту - польський злотий (PLN). Ціна та кінцева вартість товару є зазначено в злотих. Вартість контракту на Визначається потребами покупця, за згодою сторін і складається із суми всіх рахунків.

Відповідно до пункту 3.1. контракту доставка товарів здійснюється партіями відповідно з замовленням покупця, відправленим продавцю.

Згідно із пунктом 4.3 товар буде доставлений автомобільним транспортом за рахунок Покупця на умовах FCA або за взаємною домовленістю, детальні умови доставки будуть вказані в інвойсі.

Нормами пунктами 4.5 контракту визначено, що покупець оплачує товар у злотих банківським переказом на рахунок продавця, вказаний у цьому договорі. Оплата рахується здійснена при зарахуванні коштів на банківський рахунок продавця.

Нормами пункту 4.6 договору визначено, що умови оплати вказані в фактурі із зазначенням дати оплати не пізніше 14 днів.

Відповідно до рахунку-проформи №005586/2024 від 05.07.2024 (а.с.17) сторони узгодили поставку товару на загальну суму 104 528 злотих. Умови оплати: 100% передоплата.

Оплати за товар була проведена позивачем згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті №240705/002555229 від 05.07.2024 на суму 104 528 злотих (а.с.17 зворот.).

На виконання умов контракту, відповідно до рахунок-фактура №2010/2024 від 11.07.2024 компанія AZO Digital Sp. z.о.о поставила позивачу товар на загальну суму 104 528 злотих (а.с.18).

З метою здійснення митного оформлення товару, що постачався згідно з вищевказаним контрактом декларантом позивача до Волинської митниці подано МД №24UA23U5 від 22.07.2025 (а.с.14-15, 66-67), а саме:

на товар №1 «акумулятори електричні, літій-іонні: акумулятор AZO Digital LiFeP04 LP12-100 12V 100Ah/apт.6AKUL110012 - 80шT; Ємність: 100 Аг Торгівельна марка: AZO; Виробник: AZODigital, CN. 2. Місць 80 СТ 3.0»;

на товар №2 «акумулятори свинцеві, інші, нові: акумулятор AZODigitaL VRLA AGM AP12-120 12V 120 Ah, арт. AZO00D1220 - 20шт; - Акумулятop AZODigital VRLA AGM AP12-150 12V 150A арт. AZ000D1308 - 16шт; - Акумулятор AZODigital VRLA AGM AP12-200 12V 200Ah, ap т. АР12-200 - 12шт. Торгівельна марка: AZO, Виробник: AZO Digital, CN. 2. Місць 48 СТ 3.0».

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 07.08.2023 №1/08/2023 (а.с.22-23), платіжна інструкція в іноземній валюті №240705/002555229 від 05.07.2024 (а.с.17 зворот.), рахунок-фактура №2010/2024 від 11.07.2024 (а.с.18), специфікація до фактури №2010/2024 від 11.07.2024 (а.с.18 зворот.), митна декларація країни відправлення №24PL301010E0867107 від 17.07.2024 (а.с.19-21), автотранспортна накладна (CMR) від 17.07.2024 (а.с.68), довідка по транспортним витратам від 22.07.2024 (а.с.69), договір перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 16.07.2024 (а.с.70-72).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін наступних додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості: 1) зовнішньоекономічний контракт №1/08/2023 від 07.08.2023; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) транспортні (перевізні) документи; 6) якщо здійснювалось страхування - відомості про вартість страхування; 7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (а.с.78 зворот.).

У відповідь на вказане повідомлення позивач надав повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 23.07.2024 №23/07-1 (а.с.74-75), в якому просив врахувати надані пояснення та прийняти рішення у відповідності до частин третьою-четвертою статті 54 МК України, без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України. Додатково долучив проформу інвойс №005586/2024 від 05.07.2024 (а.с.17) та заявку №1 на надання автомобільного транспорту від 16.07.2024 (а.с.73).

23.07.2024 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000212/2 (а.с.12, 65) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/ 2024/001908 (а.с.13).

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товару №2, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією №24UA23U5 документи містять розбіжності, зокрема:

Імпорт товару ТОВ «Лунар Трейд» здійснено на підставі зовнішньоекономічного контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, який не поданий до митного оформлення.

Відповідно графи 70 банківського платіжного документу №240705/002555229 від 05.07.2024 оплата здійснена згідно контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, що не ідентифікується конкретною партією товару.

Відповідно пункту 2.5 договору (контракту) на перевезення №1607/2024 від 16.07.2024 на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмові формі, в якій зазначаються маршрут, умови перевезення, вартість фрахту. Однак, заявка не подана до митного оформлення.

Умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з завантаження товару на транспорт перевізника та доставка, проте в графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість навантаження. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості.

Згідно вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно із статтями 53, 54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Декларант надав наступні додаткові документи: заявку на перевезення №1 від 16.07.2024; рахунок-проформу №005586/2024 від 05.07.2024; лист №23/07-1 від 23.07.2024 про надання додаткових пояснень та документів.

Листом №23/07-1 від 23.07.2024 декларант повідомив про подані документи для підтвердження заявленої митної вартості.

В листі №23/07-1 від 23.07.2024 ТОВ «Лунар Трейд» стверджує про «чітко розписані понесені витрати на транспортування» в долученому документі «калькуляція транспортних витрат», однак такий документ відсутній. До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати б/н від 22.07.2024, в якій зазначено, що навантажувальні роботи включені до вартості перевезення. Декларантом не надано числовий розрахунок складових митної вартості для перевірки заявленого. Не підтверджується твердження, що формуючи платіжні інструкції у призначенні платежу міститься посилання на проформу-інвойс. В графі 70 банківського платіжного документу №240705/002555229 від 05.07.2024 зазначений лише контракт №1/08/2023 від 07.08.2023.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також вимогами Частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У митного органу відсутні підстави для застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 2б (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСУР, митницею відповідно до положень статей 55 та 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАС Держмитслужби, а саме: товар №2 на рівні - 4,93 дол. США/кг за МД №UA205030/2024/005720 від 18.06.2024. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібного товару «акумулятори свинцеві...), торгівельна марка: AZO, виробник: AZO Digital, CN, ввезеного з врахуванням умов поставки (FCA), обсягу партії та згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) стороною якого є виробник товарів.

23.07.2024 декларант подав МД №24UA95U0, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених статтею 55 МК України (а.с. 15 зворот.-16, 84-85).

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант позивача подав разом із митною декларацією та додатково на вимогу митного органу документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 07.08.2023 №1/08/2023 (а.с.22-23), платіжна інструкція в іноземній валюті №240705/002555229 від 05.07.2024 (а.с.17 зворот.), рахунок-фактура №2010/2024 від 11.07.2024 (а.с.18), специфікація до фактури №2010/2024 від 11.07.2024 (а.с.18 зворот.), митна декларація країни відправлення №24PL301010E0867107 від 17.07.2024 (а.с.19-21), автотранспортна накладна (CMR) від 17.07.2024 (а.с.68), довідка по транспортним витратам від 22.07.2024 (а.с.69), договір перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 16.07.2024 (а.с.70-72), проформу інвойс №005586/2024 від 05.07.2024 (а.с.17), заявка №1 на надання автомобільного транспорту від 16.07.2024 (а.с.73).

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом від 07.08.2023 №1/08/2023 (а.с.22-23), укладеним між ТОВ «Лунар Трейд» (покупець) та компанією AZO Digital Sp. z.о.о (продавець) визначено предмет, ціну та загальну вартість, умови реалізації договору, умови доставки товару.

Відповідно до пункту 1.1 контракту продавець зобов`язується передати покупцеві продукцію, а покупець зобов`язується прийняти зазначені товари та сплатити за них визначену суму грошей відповідно до умов цього договору.

Згідно із пунктом 2.1. контракту загальна кількість товару, що поставляється, його опис (асортимент, номенклатура) за видами, марками, моделями, видами, розмірами узгоджується сторонами до моменту доставки товару покупцеві та зазначається в накладних.

Пунктами 3.1, 3.2 контракту визначено, що валюта контракту - польський злотий (PLN). Ціна та кінцева вартість товару є зазначено в злотих. Вартість контракту на Визначається потребами покупця, за згодою сторін і складається із суми всіх рахунків.

Згідно із пунктом 4.3 товар буде доставлений автомобільним транспортом за рахунок Покупця на умовах FCA або за взаємною домовленістю, детальні умови доставки будуть вказані в інвойсі.

Нормами пунктами 4.5 контракту визначено, що покупець оплачує товар у злотих банківським переказом на рахунок Продавця, вказаний у цьому договорі. Оплата рахується здійснена при зарахуванні коштів на банківський рахунок продавця.

Нормами пункту 4.6 договору визначено, що умови оплати вказані в фактурі із зазначенням дати оплати не пізніше 14 днів.

Відповідно до рахунку-проформи №005586/2024 від 05.07.2024 (а.с.17) сторони узгодили поставку товару на загальну суму 104 528 злотих. Умови оплати: 100% передоплата.

Оплати за товар була проведена позивачем згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті №240705/002555229 від 05.07.2024 на суму 104 528 злотих (а.с.17 зворот.).

За змістом платіжної інструкції можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу, при цьому в призначенні платежу вказано, що оплата проводиться відповідно до контракту від 07.08.2023 №1/08/2023.

На виконання умов контракту, відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №2010/2024 від 11.07.2024 компанія AZO Digital Sp. z.о.о поставила позивачу товар на загальну суму 104 528 злотих (а.с.18).

Ціна товару в інвойсі №2010/2024 від 11.07.2024 (104 528 злотих) відповідає загальній фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA23U5 від 22.07.2025 (76240 злотих (товар 1) + 28 888 злотих (товар 2)) (а.с.14-15, 66-67).

Перевезення товару здійснювалося згідно із автотранспортною накладною (CMR) від 17.07.2024 (а.с.68).

Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, імпорт товару ТОВ «Лунар Трейд» здійснено на підставі зовнішньоекономічного контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, який не поданий до митного оформлення, однак суд критично оцінює такі доводи митного органу, оскільки одночасно із оскаржуваним рішення про коригування митної вартості за результатами перевірки вказаної МД, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001908, в якій серед переліку наданих документів зазначено, у тому числі, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1/08/2023 від 07.08.2023.

Про те, що вказаний контракт в дійсності був наданий до митного оформлення також свідчить графа 18 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а також графа 44 МД №24UA23U5 від 22.07.2025.

Також суд відхиляє сумніви митного органу з приводу того, що відповідно до графи 70 банківського платіжного документу №240705/002555229 від 05.07.2024 оплата здійснена згідно контракту №1/08/2023 від 07.08.2023, що не ідентифікується конкретною партією товару, оскільки сума оплати повністю збігається із вартістю товару, що була визначена у рахунку-проформі №005586/2024 від 05.07.2024 (а.с.17) та така оплата була проведена безпосередньо у день підписання вказаного рахунку-проформи.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що відповідно пункту 2.5 договору (контракту) на перевезення №1607/2024 від 16.07.2024 на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмові формі, в якій зазначаються маршрут, умови перевезення, вартість фрахту. Однак, заявка не подана до митного оформлення.

Надаючи оцінку таким доводам митного органу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що визначена у МД №24UA23U5 від 22.07.2025 митна вартість товару у розмірі 1 106 149,49 грн, включає вартість товару 713597,96 грн (еквівалентно 1 102 749,49 злотих) і вартість витрат на транспортування до кордону України в розмірі 3400 грн.

Так, як вбачається із матеріалів справи між ТОВ «Лунар Трейд» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) було укладено договір перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 16.07.2024 (а.с.70-72), за умовами якого даний Договір регулює відносини Сторін, що виникають в процесі надання транспортно-експедиторських послуг, які полягають у плануванні, організації, здійсненні та забезпеченні перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнтів експедитора автомобільним транспортом по території України, та/або на території іноземних держав.

Згідно із заявкою №1 на надання автомобільного транспорту від 16.07.2024 сторонами вищезазначеного договору було погоджено надання послуг з перевезення вантажу (акумулятори, перетворювачі, генератори) вагою до 20 тон за маршрутом Okszуw-Kolonia (а.с.73).

Суд зауважує, що безпосередньо в оскаржуваному рішенні вказаного про те, що декларант надав додаткові документи, зокрема заявку на перевезення №1 від 16.07.2024, вказані обставини також підтвердив представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, а відтак твердження митного органу про неподання такої заяви до митного оформлення є безпідставним.

Відповідно до довідки по транспортним витратам від 22.07.2024 витрати на транспортування вантажу автомобілем державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що здійснювався по маршруту Польща - Україна, на умовах FCA від Okszуw-Kolonia (Польща) до п/п Шегині (Україна) - склали 12540 грн: 1) Admar по маршруту Польща - Україна, на умовах FCA від міста Okszуw-Kolonia (Польща) до п/п Ягодин (Україна) - склали - 7650 грн; 2) DAWIKA по маршруту Польща - Україна, на умовах FCA від міста Okszуw-Kolonia (Польща) до п/п Ягодин (Україна) - склали - 1490 грн; 3) AZO по маршруту Польща - Україна, на умовах FCA від міста Okszуw-Kolonia (Польща) до п/п Ягодин (Україна) - склали - 3400 грн; від п/п Шегині (Україна) до Луцьк 7460 грн: 1) Admar - 3670 грн, 2) DAWIKA - 1050 грн, 3) AZO - 2740 грн. Загальна сума: 20000 грн (а.с.69).

Верховний Суд в постановах від 31.05.2019 у справі №804/16533/14, від 07.07.2023 у справі №803/718/17 вказав, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Вказаної правової позиції суд дотримується при вирішенні даного спору та зазначає, що подана позивачем на підтвердження транспортних витрат довідка є належним доказом їх понесення.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З вищенаведеного слідує, що витрати на транспортування товару до кордону України за МД №24UA23U5 від 22.07.2025 у розмірі 3400 грн були включені до митної вартості товару, що відповідає нормам пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що в листі №23/07-1 від 23.07.2024 ТОВ «Лунар Трейд» стверджує про «чітко розписані понесені витрати на транспортування» в долученому документі «калькуляція транспортних витрат», однак такий документ відсутній.

Разом з тим, суд зауважує, що наявна в матеріалах справи калькуляція транспортних витрат від 22.07.2024 (а.с.21 зворот.) містить ті ж відомості, що і долучена до митного оформлення довідка по транспортним витратам від 22.07.2024, а відтак вказані доводи митного органу жодним чином не впливають на вирішення спірних правовідносин.

Відтак, суд вважає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано підстав для можливого заниження позивачем транспортних витрат та наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей.

Натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження існування сумнівів чи невідповідностей у документах, які підтверджують вартість перевезення.

Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з завантаження товару на транспорт перевізника та доставка, проте в графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість навантаження, суд зазначає таке.

Умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці: якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження; якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що базис поставки на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця. Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупці. Ризики переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу у транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження транспорту перевізника.

Як вбачається зі заявки №1 на надання автомобільного транспорту від 16.07.2024, замовник несе повну відповідальність за вантажно-розвантажувальні роботи (а.с.73).

При цьому, у довідці по транспортним витратам від 22.07.2024 вказано, що навантажувальні роботи включені до вартості перевезення.

З огляду на вказане незрозуміло, на чому ґрунтуються сумніви відповідача з приводу можливого не включення до митної вартості витрат на навантаження.

Отже, подані позивачем документи містять інформацію про товар та його ціну, інші складові митної вартості, які не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про неподання декларантом додаткових документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Відтак, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Також не можна погодитися із діями відповідача стосовно витребування у позивача додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Зокрема, суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою також є вимога митниці про надання висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

При цьому, як уже зазначалося вище, матеріалами справи підтверджується, що зовнішньоекономічний контракт №1/08/2023 від 07.08.2023 був доданий до митного оформлення.

Крім того, що ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

При цьому, суд зауважує, що до митного оформлення позивач надав відповідачу платіжну інструкцію в іноземній валюті №240705/002555229 від 05.07.2024, в якій в призначенні платежу є посилання на контракт від 07.08.2023 №1/08/2023.

Щодо необхідності надання транспортних (перевізних) документів, то суд зауважує, що декларантом позивача під час митного оформлення товару було надано документи, які підтверджували вартість понесених витрат на перевезення товару, а тому необхідності повторного витребування вказаних документів не було.

Ненадання таких додаткових документів як каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару не свідчить про недобросовісність позивача та не може позбавляти його можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.

На думку суду, за обставин цієї справи відповідач не встановив таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не спростовано, недійсність чи ознаки підробки документів ним також не виявлено, а вказані митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості.

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№UA205030/2024/005720 від 18.06.2024), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 23.07.2024 №UA205140/2024/000212/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 27.01.2025 №2848 (а.с.31).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивача надав: попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу від 22.01.2025 №22/01-25 (а.с.24 зворот) та ордер на надання правничої допомоги серії АС №1125407 (а.с.24).

Згідно із наданим попереднім (орієнтовним) розрахунком на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 19.07.2023 №83-ЮП адвокатом Крючковою О.Б. надано та в подальшому планується надати наступні види послуг: ознайомлення керівника позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права; ознайомлення з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів та іншими товаросупровідними документами наданими до митного оформлення; подання письмових пояснень на вимогу митного органу щодо кожної з п`яти поставок; пошук інформації щодо контрагента в мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції; складання стратегії представництва «Лунар Трейд» у суді щодо зазначеної справи; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складання та подання вищевикладеної позовної заяви. Орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 4000 грн.

Суд зазначає, що у поданій позовній заяві позивач також зазначив, про те, що для підготовки документів та представництва інтересів ТОВ «Лунар Трейд» в суді із Адвокатського бюро «КРЮЧКОВА» було укладено договір про надання правничої допомоги від 19.07.2023 №83-ЮП.

Однак, вказаного договору позивачем суду надано не було.

Також суду не було надано підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правову допомогу згідно із договором про надання правничої допомоги про надання правничої допомоги від 19.07.2023 №83-ЮП.

Суд зауважує, що факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, разом з тим з огляду на відсутність в матеріалах справи самого договору про надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості встановити про які умови оплати домовилися сторони.

Окрім того, суд зауважує, що згідно із наданим попереднім (орієнтовним) розрахунком до переліку послуг включено подання письмових пояснень на вимогу митного органу щодо кожної з п`яти поставок, однак предметом розгляду даної справи була лише одна поставка товару на підставі рахунку-фактури (інвойсу) №2010/2024 від 11.07.2024.

У постанові від 20.06.2023 у справі №280/5922/21 Верховний Суд вказав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не погодилася із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу. Вказала, що позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте не надано належних доказів на їх підтвердження (договору про надання правничої допомоги, акту прийому-передачі, рахунку, квитанції про оплату). До позовної заяви було долучено лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат №22/01-25 від 22.01.2025, який визначає перелік послуг, який надано та в подальшому планується надати. Тобто із вищезазначеного документу не можливо належним чином встановити, які ж саме послуги уже були надані адвокатом, а не в подальшому плануються бути наданими, тобто не відомо, які з цих послуг включати для обрахунку вартості витрат на професійну правову допомогу.

Враховуючи вказані заперечення відповідача, а також відсутність документального підтвердження понесених адвокатських витрат, належного розрахунку таких витрат, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, на переконання суду, надані суду документи не є належними та достатніми доками на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Козацька, будинок 2, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.07.2024 №UA205140/2024/000212/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк