Справа № 385/582/25
Суддя: ГРИШАК А. М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №385/582/25
Провадження № 2-а/385/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання Зеленко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справи) в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області в м. Гайвороні Кіровоградської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови серія ЕНА №4548996 у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.04.2025 року серії ЕНА №4548996.

В обґрунтування позову покликається на те, що 21.04.2025 року відносно нього інспектором СРПП ВП м.Гайворон Голованівського РВП ГУНП й Кіровоградській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Постанова складена відносно позивача за те, що останній керував транспортним засобом при позбавленні права керування транспортним засобом згідно рішення суду.

З оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки остання суперечить чинному законодавству та є такою, що порушує його конституційні права та інтереси.

ОСОБА_1 рух на транспорті не здійснював взагалі, так як перебував в автомобілі на пасажирському сидінні. Крім того, в даному автомобілі разом з позивачем перебував на водійському місці його товариш. Автомобіль рух не здійснював, а був лише припаркований за довгий час до під`їзду працівників поліції. Тобто автомобіль в якому перебував позивач на пасажирському сидінні навіть не було зупинено на вимогу працівників поліції.

Справу розглянуто без будь якого належного та допустимого доказу, відсутні свідки події, відеодокази та інше. Чому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності без підставно, останній не розуміє, та вважає через те, що його відомості були отриманні через базу даних на підставі номерного знака його автомобіля. В зв`язку з не визнанням вини, відмовився від підпису, його пояснення не відбиралися та до матеріалів справи не долучалися.

Постанова від 21.04.2025 серії ЕНА №4548996 не містить будь-яких доказів керування транспортним засобом та заборони керування транспортним засобом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в такій поліцейський обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважає що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, від так в його діях відсутній склад відповідних правопорушень, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано строк для подачі відзиву, відповіді на відзив.

15.05.2025 року від ГУНП в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що 21.04.2025 об 11:56:54 поліцейським ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Білоусом І.В. за порушення п.2.1.а. правил дорожнього руху України було зупинено транспортний засіб «Skoda Octavia A7» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням Позивача.

В подальшому, відносно Позивача була винесена оскаржувана адміністративна постанова серії ЕНА № 4548996 від 21.04.2025 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 4 статті 126 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

Також, в позовній заяві Представник позивача вказує на той факт, що Позивач рух на транспорті не здійснював взагалі, так як перебував в автомобілі на пасажирському сидінні. Крім того, Представник позивача в позовній заяві зазначив, що транспортний засіб рух не здійснював, а був лише припаркований за довгий час до приїзду працівників поліції. Тобто автомобіль в якому перебував Позивач навіть не було зупинено на вимогу працівників поліції.

Під час перегляду відео з автомобільного відеореєстратора № 70MAI, чітко видно, як транспортний засіб ««Skoda Octavia A7» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в русі, і здійснює зупинку саме на законну вимогу поліцейських, що не знаходить підтвердження з вказаним в позовній заяві.

Також, представник відповідача зауважує, що під час перегляду відеозапису №2025_0421_115457_0000000_000000_02 з портативної бодікамери на 00 хв. 42 сек., Позивач, під час спілкування з поліцейським погоджується, з порушенням правил дорожнього руху передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП, дослівно :

Поліцейський: «Чому Ви керуєте транспортним засобом, якщо Ви позбавленні права керування?».

Позивач: «Я вибачаюсь, не повториться більше!».

Заперечень від Позивача, що він не керував транспортним засобом та сидів взагалі на пасажирському сидінні під час розгляду адміністративної справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не було.

Також, оскаржувана постанова серії ЕНА № 4548996 від 21.04.2025 року містить всі вимоги, визначені КУпАП. Згідно графи 7 «До постанови додаються», зазначено технічний засіб, на який здійснювалася відео фіксація.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

16.05.2025 року від відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області на адресу суду надійшли: копія адміністративної постанови серія ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року та DVD диск.

16.05.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що з відзивом на позов не згоден повністю так як викладені в ньому обставини не підтверджуються належними доказами. Репліки, які містяться під час перегляду відеозапису №2025_0421_115457_0000000_000000_02 та про які вказує представник відповідача, не зрозуміло звідки взяті, адже представник відповідача не надає до відзиву безперервної відеофіксації, яка велася працівниками поліції.

Також до відзиву не додано і постанову про позбавлення позивача права керування транспортним засобом. Тому в даному випадку обставини викладені у відзиві не спростовуються обставини викладені в позові, адже не мають належних та допустимих доказів.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч. 5 ст. 262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року, винесеної поліцейським відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Білоусом І.В., зафіксовано, що 21.04.2025 року о 11.56 год. в м. Гайворон, вул. Центральна (Куйбишева), 74, ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом «Skoda Octavia A7», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою яка позбавлена права керування транспортним засобом на один рік, чим порушив п. 2.1а ПДР. Скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 4 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20400 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14, ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно частин 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача за порушення підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП віднесено до компетенції органів національної поліції.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Сторона відповідача зазначає, що доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення є відеозапис №2025_0421_115457_0000000_000000_02 з портативної бодікамери працівника поліції, номер даного технічного зазначено у графі 7 постанови серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року, позивача за порушення підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП. У пункті 7 постанови зазначено, що до постанови додаються: «Інші матеріали справи Безперервний відеозапис».

З викладеного вбачається, що у наданій суду постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року та яку досліджено судом, не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Водночас приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до правових позицій, які викладені у постанові КАС ВС №524/9716/16-а від 13.02.2020, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відеозапис №2025_0421_115457_0000000_000000_02 з портативної бодікамери працівника поліції, на який посилається представник відповідача як доказ вини ОСОБА_1 , суду надано не було та надати йому оцінку не представляється можливим.

Щодо наданого відділенням поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області на адресу суду DVD диска з відеозаписом, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно абз. 1 та 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, відповідно до положень ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи положення ст. 79 КАС України, суд не бере до уваги наданий ВП №1 (м.Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області DVD диск з відеозаписом, так як суду не надано підтвердження надсилання його копій позивачу та він поданий не уповноваженою особою.

Також суд зазначає, що працівником поліції в оскаржуваній постанові серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року, зазначено, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом будучи особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на один рік, однак суду не було надано доказів того, що позивач дійсно є позбавленим права керування транспортними засобами.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, суду також не надано.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейським не дотримано вимог закону, а саме ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, отже постанова серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року є протиправною та підлягає скасуванню.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року, відповідно, необхідність їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови серія ЕНА №4548996 у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4548996 від 21.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. ГРИШАК

Дата документа 29.05.2025