Справа № 160/11404/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 травня 2025 рокуСправа № 160/11404/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

21 квітня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- скасувати повідомлення - рішення від 26.09.2024 року №2-0466- UA0033698; ППР №2-0466-UA0033698; ППР №2- 0466-UA0033698 ГУ ДПС У Дніпропетровській області, м. Дніпро, які одержані ОСОБА_1 поштою 17.03.2025року;

- визнати, що ППР від 26.09. 2024року №2-0466-UA0033698 ГУ ДПС У Дніпропетровській області, м. Дніпро, не має відношення до ОСОБА_1 , що він не є за цим обліковим номером платником податку, що нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , не є його власністю;

- визнати дії Головного управління державної податкової служби у Дніпропетровської області, Код ЄДРПОУ ВП: 44118658; Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровської області, Код ; Дніпровської міської ради, Код , такими, що порушують положення Конституції і закони України, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, без дотримання необхідного балансу між будьякими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, на досягнения спрямоване це рішення без урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення протягом розумного строку;

- визнати, що податкове зобов`язання за звітний рік надійшло до ОСОБА_1 з порушенням вимог визначених у ст. 266.10.2 ст.266.10 Кодексу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме:

- надати оригінал документа про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.;

- уточнити позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.5 КАС України;

- завірені належним чином додатки до позовної заяви.

21 травня 2025 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він просить:

- визнати дії суб`єктів владних повноважень протипарвними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2024 року за номерами №-0466-UA0033698; №2-0466-UA0033698 та №2-0466- UA0033698.

У заяві від 21.05.2025 р. про відкриття провадження по справі після усунення недоліків позивач просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він є пенсіонером. Також в тексті заяви про уточнення позовних вимог позивач зазначає про наявність підстав повернення судового збору, оскільки на його думку, він не повинен сплачувати його.

Розглянувши вищевказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України №3674-VІ Про судовий збір.

Так, згідно з вищенаведеними законодавчими нормами, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вказаний перелік є вичерпним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ Про судовий збір, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Стаття 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Однак, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо). Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

У розумінні приписів статті 8 Закону України № 3674-VІ Про судовий збір відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Долучена до матеріалів справи відомість про доходи від ПФУ за січень квітень 2025 року, не може бути врахована, згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки в ній не зазначено щодо попереднього календарного року, та не стосується всього річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Зазначені відомості не можуть бути розціненими, як належний доказ на підтвердження можливості застосування частини 1 статті 8 Закону №3674 .

Крім того, позивач не надав доказів, що він належить до переліку осіб, що мають пільги зі сплати судового збору передбачені ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Щодо повернення судового збору - воно відбувається за наявністю підстав та відповідною заявою з указанням цих підстав, натомість доводи позивача про відсутність обов`язку сплати судового збору є необгрунтованими та наявність підстав для повернення судового збору з цих причин є помилковим.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в заяві не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, позивачем не виконано вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року про залишення позовної заяви без руху та не усунуті її недоліки, вказані в цій ухвалі суду, а подана ним заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків фактично зводиться до незгоди з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали суду від 30.04.2025 року та не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву належить повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя А.В. Савченко