Справа № 463/4151/25
Суддя: Боброва Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/4151/25
Провадження №2-а/463/39/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року року суддя Личаківського районного суду м. Львова Боброва Ю.Ю., вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними та зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради:

при оформленні повідомлень серії ЛВ №00119022 від 10 серпня 2022 року та серії ЛВ №00195622 від 28 жовтня 2022 року в частині зазначення недостовірної інформації про керівника юридичної особи - Департаменту з питань цивільного захисту Львівської обласної державної адміністрації;

при прийнятті постанов серії РАП № 743172588 від 26 серпня 2022 року та серії РАП №870630077 від 11 листопада 2022 року без перевірки достовірності інформації, зазначеної в повідомленнях серії ЛВ №00119022 від 10 серпня 2022 року та серії ЛВ №00195622 від 28 жовтня 2022 року, в частині зазначення недостовірної інформації про керівника юридичної особи - Департаменту з питань цивільного захисту Львівської обласної державної адміністрації;

при зверненні до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича за примусовим виконанням вищезазначених постанов з порушенням вимог Статі 5 Закону України «Про виконавче провадження»;

- скасувати постанови управління безпеки та вуличної інфраструктури Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення:

1) серії РАП №743172588 від 26 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити;

2) серії РАП №870630077 від 11 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

- визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця, виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про відкриття д виконавчих проваджень, як такі, що винесені з грубим порушенням вимог Статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71311834 від 23.03.2023 та Постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №.11.2024;

2) постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71224027 від 16.03.2023 та Постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №.11.2024.

- стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань за завдану майнову шкоду в сумі 3403,87 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 10 216,61 грн., всього 13 615,48 грн.

Відповідно до ст. 1 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

- адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

- адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

- адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

- адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

- адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч.1 ст.20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам.

Частинами 1, 3 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

У даній справі позивачем заявлено чотири позовні вимоги, з яких лише одна (скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності) підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, а всі інші окружному адміністративному суду.

Частиною 3 ст. 21 КАС України передбачено, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем об`єднано в одному позові вимоги, одна з яких підсудна місцевому загальному суду, як адміністративному суду, а всі інші окружному адміністративному суду.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 3 ст. 21 КАС України, справа має розглядатись окружним адміністративним судом.

Вирішуючи питання юрисдикції цього спору, Велика Палата Верховного Суду констатує наступне.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ «Сокуренко і Стригун проти України» суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції). У справі «Занд проти Австрії» зазначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин 6 та 8 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Слід роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, порушення судом правил як предметної, так і територіальної підсудності, є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, враховуючи, що дана справа не підсудна Личаківському районному суду міста Львова.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КАС України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

Слід зазначити, що адресою позивача у позові зазначено АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного, вважаю за необхідне передати адміністративну справу за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 20, 25, 26, 29, 171, 243, 248, 286 КАС України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними та зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо відшкодування завданої майнової та моральної шкоди направити за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія БОБРОВА