Справа № 200/376/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Справа№200/376/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 відповідач 1,

Військової частини НОМЕР_2 відповідач 2,

Військової частини НОМЕР_3 відповідач 3,

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

13 квітня 2023 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову відмовлено (суддя Галатіна О.О.).

11 липня 2023 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду залишено без задоволення, рішення суду від 13.04.23 р. залишено без змін.

Проте, 15 квітня 2024 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу позивача задоволено частково: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2023 року скасувати, а справу № 200/376/23 направлено на новий судовий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у постанові від 15 квітня 2024 року виснував, що згідно з листом НОМЕР_6 прикордонного загону від 02.01.2023 за № 22/20-23-вих у контексті спірних у даній справі питань військовою частиною за місцем відрядження позивача зазначено, що підрозділи Держприкордонслужби, які знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії зіткнення, а тому довідки про військовослужбовців НОМЕР_7 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), які брали участь у бойових діях або заходах за період вересень-жовтень не опрацьовувалися. Водночас необхідно врахувати, що вимоги позовної заяви охоплюють період з вересня по грудень 2022 року, однак за період з листопада по грудень 2022 року суди попередніх інстанцій не встановили обставин.

Також поза увагою судів залишилися головні питання, відповіді на які лежать в основі правильного вирішення спору у цій справі, а саме:

- чиїм наказом, з якою метою та до якого саме підрозділу був відряджений позивач та у якому підрозділі перебував на обліку особового складу протягом спірного періоду [26.09.2022 по 31.12.2022];

- чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого був відряджений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих;

- чи включений підрозділ, до якого у спірному періоді був відряджений позивач, до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, що визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 11 Наказу № 392-АГ, пункт 8 Наказу № 628-АГ);

- чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців, до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

- які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у цьому періоді;

- чи свідчать виконувані позивачем завдання про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у розумінні пунктів 2 Наказу № 392-АГ та Наказу № 628-АГ;

- чи складалися підрозділом, до якого був відряджений позивач у вказаному періоді, документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця, відповідно до пунктів 4, 5 Наказу № 392-АГ ;

- якими документами підтверджуються викладені обставини.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що судами не вирішено питання про можливість залучення до участі в справі органу (підрозділу) Держприкордонслужби, в оперативне підпорядкування якого командира був відряджений позивач, як такого який мав обов`язок оформлення документів, визначених пунктами 4, 5, 11 Наказу від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ та пунктами 3, 4, 7 Наказу від 01.12.2022 №628/0/81-22-АГ, оскільки тільки цей орган (підрозділ) може надати достовірну відповідь на питання чи створювали такі документи стосовно позивача, якщо так, то кому (до якого органу (підрозділу) направлялися відповідні відомості, а якщо не направлялися то яка була тому причина, що має значення у контексті надання оцінки предмету цього позову бездіяльності НОМЕР_7 прикордонного загону Держприкордонслужби, у якому позивач на час відрядження залишався на фінансовому забезпеченні, та обрання ефективного способу захисту прав позивача, у випадку встановлення судом їх порушення, виходячи з того, який з вищевказаних органів допустив дійсну бездіяльність, якщо така буде встановлена судом.

31 жовтня 2024 року адміністративна справа № 200/376/23 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2024 року, справу передано на розгляд судді Кониченку Олегу Миколайовичу.

04 листопада 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду адміністративну справу № 200/376/23; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; розгляд справи розпочати спочатку; залучено до участі в справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ); запропоновано ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) та Військової частини НОМЕР_1 письмові пояснення щодо наступних обставин справи: чиїм наказом, з якою метою та до якого саме підрозділу був відряджений позивач та у якому підрозділі перебував на обліку особового складу протягом спірного періоду [26.09.2022 по 31.12.2022]; чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого був відряджений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих; чи включений підрозділ, до якого у спірному періоді був відряджений позивач, до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, що визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 11 Наказу № 392-АГ, пункт 8 Наказу № 628-АГ); чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців, до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави; які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у цьому періоді; чи свідчать виконувані позивачем завдання про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у розумінні пунктів 2 Наказу № 392-АГ та Наказу № 628-АГ; чи складалися підрозділом, до якого був відряджений позивач у вказаному періоді, документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця, відповідно до пунктів 4, 5 Наказу № 392-АГ; якими документами підтверджуються викладені обставини.

06 листопада 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

20 листопада 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшла заява про виконання ухвали суду.

З 25 листопада 2024 року по 30 листопада 2024 року суддя перебував у відрядженні.

З 30 січня 2024 року по 03 січня 2025 року суддя перебував у відпустці.

08 січня 2025 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третього відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_3 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_9 , адреса зареєстрованого місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку, а також витребувано у відповідача 3 письмові пояснення аналогічні витребуваним у відповідачів 1 та 2.

27 лютого 2025 року від відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву.

20 травня 2025 року ухвалою суду витребувано у позивача та відповідача 2 копію довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3487.

22 травня 2025 року від відповідача 2 надійшла довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3487.

27 травня 2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1 Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_7 прикордонний загін Державної прикордонної служби України), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , організаційно-правова форма: державна організація (установа, заклад), засновник: Адміністрація державної прикордонної служби України, зареєстроване місцезнаходження: 87525, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, буд. 16.

Відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , організаційно-правова форма: державна організація (установа, заклад), засновник: Адміністрація державної прикордонної служби України, зареєстроване місцезнаходження: 14026 м. Чернігів, вул. Квітнева, 3-в.

Відповідач 3 Військова частина НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , організаційно-правова форма: державна організація (установа, заклад), засновник: Адміністрація державної прикордонної служби України, зареєстроване місцезнаходження: 24004, Вінницька обл., місто Могилів-Подільський, вул. Острівська, буд. 2.

Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивач проходить військову службу в НОМЕР_7 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України.

Відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф., сержанта ОСОБА_1 у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_2 , де позивач продовжує проходити військову службу по теперішній час (адміністративний позов датовано 31.01.2023 року).

Представник позивача зазначає, що під час проходження військової служби, перебуваючи у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач виконував бойові завдання на кордоні з Білоруссю на підставі бойових наказів (розпорядження), які видавались начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене сторона позивача вважає, що позивач набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн, відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, так як фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів) перебуваючи у службовому відрядженні.

У зв`язку з викладеним представником позивача в інтересах позивача до відповідачів 1 та 2 було направлено адвокатські запити із проханням надати інформацію щодо підстав і причин ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., позивачу за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з вересня по сьогоднішній день, а також надати відповідні підтверджуючі документи, що стали умовою для ненарахування та невиплати вищевказаної додаткової винагороди.

Відповідачем 1 надано відповідь від 06.01.2023 року за № 14-139-23-вих, в якій зазначено, що збільшена додаткова винагорода позивачу не нараховувалась у зв`язку з відсутністю підстав здійснення такої виплати. Також, надано архівну відомість, із зазначенням грошового забезпечення позивача та відмовлено у наданні довідки про безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_2 ) не було надано документи, які підтверджують безпосередню участь у бойових діях позивача.

Листом відповідача 2 від 02.01.2023 року за №22/20-23-вих було надано відповідь, в якій підтверджено, що позивач перебуває в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), проходить службу відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.09.2022 № 276/гриф (втратило чинність 25.09.2022), від 25.09.2022 № 1348/гриф (втратило чинність 25.10.2022) та від 25.10.2022 № 1697/дск. та по теперішній час виконує завдання в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, сторона позивача вважає, що відповідач 1 ігноруючи вимоги Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» починаючи з 26.09.2022 року та до 31.12.2022 року, здійснював виплату позивачу додаткової винагороди розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, що вбачається із архівної відомості, наданої у відповідь на адвокатський запит, замість додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 26.09.2022 року по 31.12.2022 року, відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

Сторона позивача з позицією відповідача 1 не погоджується, мотивуючи це неможливістю застосування до спірних правовідносин наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-АГ та від 09.12.2022 року №628-АГ з огляду на те, що всупереч приписам Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-АГ та від 09.12.2022 №628-АГ, які містять норми, які зачіпають права громадян - військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, та підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України такої реєстрації не пройшли, а відтак зазначені накази не можуть вважатися такими, що набрали чинності та підлягають застосуванню.

Представник позивача також зазначив, що так як направлення позивача в оперативне підпорядкування до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) відбулось на підставі бойового наказу, так і виконання завдань позивачем здійснювалось на підставі бойових розпоряджень. Наведене свідчить про здійснення позивачем заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди.

Таким чином, сторона позивача вважає, що позивач має безумовне право на отримання підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, так як виконувались бойові завдання саме на підставі бойових наказів та розпоряджень, що є підставою для здійснення вищевказаної виплати позивачу. Тобто, для додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн не обов`язковим є саме безпосередня участь у бойових діях та зіткнення із ворогом, так як положення п. 1 наведеної постанови КМУ передбачають, зокрема, і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідач 1 проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України визначено порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України під час дії воєнного стану на території України та видано наказ від 30 липня 2022 року №392-А, відповідно до даного наказу здійснювалось нарахування та виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, а з 01.12.2022 року згідно наказу від 09 грудня 2022 року №628-АГ.

Наказом №392-АГ визначено як порядок так і умови виплати додаткової винагороди (у тому числі які документи оформляються для здійснення нарахування і виплати, зокрема у п. 4, п. 5 наказу визначено перелік документів, якими як підтверджується безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, так і нараховуються кошти за відповідний період.

Обов`язок оформлення документів визначених п. 4, п. 5, п.11 наказу №392-АГ, які є підставою для нарахування і виплати коштів покладено на начальників органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, що підтверджується довідкою, за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до наказу №392-АГ.

Командир військової частини (на грошовому забезпеченні якого перебуває військовослужбовець) нараховує кошти і видає наказ про виплату підвищеної додаткової винагороди відрядженому військовослужбовцю за дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах за відповідний період - на підставі і у порядку визначеному наказом №392-АГ, тобто за підтверджуючими документами які надаються командиром до якого відряджений військовослужбовець.

Підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені не нараховувалась та не виплачувалась НОМЕР_7 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ), оскільки начальником прикордонного загону, до якого був відряджений позивач, не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу №392-АГ, зокрема за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до наказу №392-АГ (не надано довідки, згідно яких нараховуються виплати).

У зв`язку з неотриманням довідки до 5 числа (щомісячно) військовою частиною НОМЕР_1 з метою реалізації вимог Постанови №168 та наказу №392-АГ на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 направлявся лист відповідачем від 25.11.2022 №22/2811-22- вих з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом №392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди.

Проте, на адресу військової частини НОМЕР_1 від начальника НОМЕР_6 прикордонного загону надійшов лист від 04 грудня 2022 року №22/4928-22 вих. «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_6 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_1 , за час їх перебування у відрядженні наділянні НОМЕР_6 прикордонного загону, оскільки підрозділи (військовослужбовці), які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення, водночас, збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійськими, ракетними обстрілами» (третій абзац листа), у зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року не опрацьовувались.

Водночас, відповідач 1 зазначає, що виходячи з вищевикладеного, при наявності підстав визначених наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №392-АГ від 30.07.2022 року або наказом №628-АГ від 09.12.2022 року (у разі надання прикордонним загоном до якого був відряджений позивач підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах), позивачу буде нарахована та виплачена відповідачем додаткова винагорода (збільшена до 100 000 гривень) встановленим порядком за відповідні періоди участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

На виконання ухвали суду про прийняття адміністративної справи до провадження від 04 листопада 2024 року відповідач 1 надав письмові пояснення, у яких зазначив, що НОМЕР_7 прикордонний загін не може надати бойові накази за спірний період відносно позивача, який перебував у відрядженні на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебував безпосередньо в підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскліьки дані накази (розпорядження) не надходили до НОМЕР_7 прикордонного загону.

Щодо журналів бойових дій відповідач 1 повідомив, що записи в журналі бойових дій відділу прикордонної служби №2 (підрозділ в якому проходив службу позивач в спірний період) відсутні, у зв`язку з чим надати витяги (записи) з журналу бойових дій відносно позивача не вбачається за можливе, також зазначає, що НОМЕР_7 прикордонному загону не відомо чи був включений підрозділ до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій.

Наказ по частині щодо направлення позивача на ділянку НОМЕР_6 прикордонного загону не видавався, оскільки позивач перед цим вже перебував у відрядженні, а саме переміщення здійснювалось на підставі розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву не надав, проте надав письмові пояснення на виконання ухвали суду про прийняття адміністративної справи до провадження від 04 листопада 2024 року, у яких зазначив, що позивача у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф (володільцем даного бойового наказу є Адміністрація Державної прикордонної служби України) у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.09.2022 №276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 №1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 №1697/гриф позивач у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач 2 зазначає, що дані розпорядження надати немає можливості, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску.

Водночас, ці бойові розпорядження зазначали керівництву зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) прийняти під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі даних бойових наказів (розпоряджень) у зведеному загоні ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) видавались власні бойові розпорядження (за підпорядкованістю). Дані бойові розпорядження до військової частини НОМЕР_2 не надавалися.

Відповідач 2 також зазначив, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначається щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період з 24.02.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. З 01.01.2023 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» (володільцем даного бойового розпорядження є Генеральний штаб Збройних Сил України) Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Ведення журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань Позивачем), безпосередньо здійснювалося у 2 впс НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) та до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) дані документи не надавалися.

Оскільки дані документи знаходяться у володінні військової частини НОМЕР_1 , то провести облік фактичного часу участі позивача у бойових діях (виконання бойових завдань) та надати інформацію щодо місця перебування позивача та виду виконуваних бойових завдань у військової частини НОМЕР_2 не має можливості, так як дані документи до військової частини НОМЕР_2 з 2 впс НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) не надавалися.

Інформацію щодо завдань, які виконував позивач та на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) надати не має можливості, так як облік несення служби здійснювався у 2 впс НОМЕР_7 прикордонного загону та до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) не надавався.

Так як позивач знаходився у штаті військової частини НОМЕР_1 , надати інформацію за якою посадою позивач виконував завдання у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_2 немає можливості. Таким чином, надати інформацію чи свідчать виконувані позивачем завдання про «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії» у розумінні пунктів 2 Наказу № 392-АГ та Наказу № 628-АГ, у військової частини НОМЕР_2 немає можливості.

Відповідач 2 зазначає, що оскільки копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу в період з жовтня 2022 року по січень 2023 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили, інформація та підстави для складення Списків, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» за вересень 2022 року - січень 2023 року відсутні та не були направлені ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) до НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ).

Рапорт начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 17.11.2022 №1670 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 70 тисяч гривень за вересень та жовтень 2022 року надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно рапорту першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.11.2022 №1672 та був відправлений до НОМЕР_7 прикордонного загону супровідним листом від 19.11.2022 №22/4591-22-Вих)

Рапорти начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 01.12.2022 №1878 та від 01.12.2022 №1879 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 30 тисяч гривень та 70 тисяч гривень за листопад 2022 року надійшли до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно рапорту першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.12.2022 №1880 та були відправлені до НОМЕР_7 прикордонного загону супровідним листом від 04.12.2022 №22/4928-22-Вих).

Рапорт начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 21.12.2022 №2192 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі до 30 тисяч гривень за грудень 2022 року надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно рапорту першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22.12.2022 №2193 (№5592-22-Вх від 23.12.2022) та був відправлений до НОМЕР_7 прикордонного загону супровідним листом від 26.12.2022 №22/5474-22-Вих.

Посилання на будь які бойові розпорядження, накази, журнали бойових дій, інші документи в даних рапортах начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону ОСОБА_3 від 17 листопада 2022 року та від 01 грудня 2022 року відсутні. Підстави для складання даних рапортів, в тому числі, з інформацією, посилання на конкретний(і) підпункт(и) 1-8 пункту 2 Наказу № 392 (підпункти 1-7 пункту 2 Наказу № 268) в даних рапортах не зазначені.

Рапорт щодо виплати військовослужбовцям 2 впс НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) додаткової грошової винагороди у розмірі до 70 000 гривень за грудень 2022 року залишено без реалізації, оскільки документи, зазначені в графі «підстава» до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 надані не були.

Рапорти щодо виплати військовослужбовцям 2 впс НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) додаткової грошової винагороди у розмірі до 70 000 гривень за січень 2023 року та у розмірі до 30 000 гривень за вересень 2022 року та за січень 2023 року до військової частини НОМЕР_2 не надходили.

Відповідач 2 також зазначив, що безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу від 30.07.2022 №392/0/81 22 - АГ, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 Наказу.

Так як позивач був прикомандирований до військової частини НОМЕР_2 у період з 27.09.2022 по 07.01.2023, начальником військової частини НОМЕР_2 , на виконання від 30.07.2022 №392/0/81 22 - АГ, було видано Довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3487.

Разом з тим, оскільки підтверджуючі документи до військової частини НОМЕР_2 не були надані, в довідці дана інформація відсутня, тобто дана довідка інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань згідно пункту 2 наказу від 30.07.2022 №392/0/81 22 - АГ.

Довідка від 07.01.2023 №3487 не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168.

Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф, за яким позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо. Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

Не є підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях та відповідних заходах бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом його виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах. Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

У ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні будь-які докази (документи, матеріали) щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період.

Відповідач 2 зазначає, що 2-й відділ прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону НОМЕР_11 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) в зазначений період виконував завдання з охорони та оборони державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інформація та документи, визначені підпунктами 1-8 пункту 2 Наказу №392 та підпунктами 1-7 пункту 2 Наказу №628, які б підтверджували право позивача на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн, на адресу військової частини НОМЕР_2 з 2-го відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно позивача не надходили.

Докази стосовно участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 27.09.2022 по 31.12.2022 на адресу військової частини НОМЕР_2 з 2-го відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно позивача не надходили.

Відповідач 3 у відзиві на позовну заяву зазначив, що за період перебування у службовому відрядженні позивача у військовій частині НОМЕР_2 , остання мала б в період з 26.09.2022 по 31.12.2022 щомісячно до 5 числа повідомляти військову частину, в якій безпосередньо проходить військову службу позивач, а саме Військову частину НОМЕР_1 про його безпосередню участь у бойових діях або заходах у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу №392-АГ, до Наказу №628-АГ. Ураховуючи вимоги вищезазначених нормативно-правових актів та той факт, що відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_3 №335 від 26.02.2025 встановлено факт, що ОСОБА_1 не було проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 та відповідно на фінансовому забезпечення останньої він не перебував, в тому числі не перебував у службовому відрядженні у Військовій частині НОМЕР_3 , тому саме у Військової частини НОМЕР_3 були відсутні повноваження на віддання бойових розпоряджень і контролю за їх виконанням позивачем в період перебування у відрядженні у Військовій частині НОМЕР_2 . Тобто, Військова частина НОМЕР_3 не є видавником бойових розпоряджень, наказів, не є уповноваженим органом по веденню журналів бойових дій, інших документів, що стосуються зведених підрозділів, що перебували на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону, які б могли підтвердити право на отримання ОСОБА_1 додаткової винагороди до 100 000 грн., тому надати їх можливості немає.

У Військовій частині НОМЕР_3 відсутня інформація щодо завдань, які виконував позивач у період з 26.09.2022 по 31.12.2022 і на яких підставах та підтверджуючих документах, оскільки, як видно з матеріалів справи позивач перебував на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) та виконував завдання, визначені керівництвом НОМЕР_6 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ).

Також позивач перебував у відрядженні в НОМЕР_6 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), яка одноособово визначала завдання особовому як складу прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_11 прикордонного загону, так і військовослужбовцям інших військових частин, які прибували на ділянку відповідальності НОМЕР_6 прикордонного загону, який, в свою чергу, керував ходом ведення бойових дій на ввіреній ділянці, віддавав відповідні бойові накази та контролював їх виконання.

Дослідивши надані учасниками справи документи, суд встановив наступне.

Згідно Витягу з наказу Начальника НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад (службове переміщення)» від 11 липня 2022 року № 153-ВВ, вибув у службове відрядження сержант ОСОБА_1 (П-041324), інспектор прикордонної служби 3 категорії - водій 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б), до НОМЕР_11 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_3 ), АДРЕСА_4 , з метою проведення заходів визначених розпорядженням, з 11 липня 2022 року до особового розпорядження Підстава: Бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 червня 2022 року №106 (гриф).

Згідно Витягу з наказу Начальника НОМЕР_7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад (службове переміщення)» від 09 січня 2023 року № 7-ВВ, прибув зі службового відрядження Сержант ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії - водій 3 відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 2, з ділянки НОМЕР_6 прикордонного загону, 08 січня 2023 року.

Згідно довідки щодо відрядження військовослужбовця, виданої відповідачем 1 24 лютого 2023 року № 12/585, сержант ОСОБА_1 11.07.2022 вибув у службове відрядження на ділянку ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно до наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 11.07.2022 №153-ВВ. Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_11 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_6 прикордонного загону, військовослужбовець з 28.09.2022 по 07.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_6 прикордонного загону. 09.01.2023 військовослужбовець прибув з службового відрядження до НОМЕР_7 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків, відповідно до наказу начальника НОМЕР_7 прикордонного загону від 09.01.2023 №7-ВВ.

Згідно довідки відповідача 3 від 07.01.2023 року № 3487 (повторно), позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 27.09.2022 по 30.09.2022, 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023, підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022 року.

Згідно архівної відомості за період з січня 2022 р. по грудень 2022 р., з вересня по грудень 2022 року позивачу виплачувалась додаткова винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 30000,00 грн щомісячно.

Листом № 22/4820-22-Вих від 29.11.2022 року відповідач 2 повідомив відповідача 1, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому підпункт 7 пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № З92/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не застосовується.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.04.2022 № 21-1215-2022 «Щодо однакового трактування положень» збільшення додаткової винагороди до 100 тисяч гривень (із розрахунку на місяць) здійснюється військовослужбовцям, які у районах ведення бойових дій здійснюють охорону і оборону об`єктів Державної прикордонної служби України (у т.ч. військові містечка, пункти постійної дислокації (пункти управління) органів (підрозділів), місця базування (стоянки) корабельно-катерного складу, стоянки літаків (вертольотів), місця тривалого несення служби, пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон України, інші місця й об`єкти, де особовий склад Державної прикордонної служби України виконує, визначені законодавством України завдання), а також виконують бойові (спеціальні) завдання на бойових позиціях, блокпостах (контрольно-пропускних пунктах, спостережних пунктах, тощо), збільшення додаткової винагароди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетними обстрілами.

У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 , не опрацьовувались.

Разом з тим, на адресу НОМЕР_7 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_7 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року для прийняття правового рішення.

Згідно листа відповідача 1 від 06.01.2023 № 14/139-23-Вих, представнику позивача повідомлено про відсутність підстав для виплати спірної додаткової винагороди з мотивів аналогічних наведеним відповідачем 1 у відзиві.

Аналогічно відповідачем 2 листом від 02.01.2022 № 22/20-23-Вих, повідомлено представника позивача про відсутність підстав для виплати спірної додаткової винагороди з мотивів аналогічних наведеним у листі № 22/4820-22-Вих від 29.11.2022 року відповідача 2 скерованому відповідачу 1.

Також відповідачами 1 та 2 надано до суду копії наступних рапортів.

Згідно Витягу з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 17.11.2022 №1670 на виконання вимог п.4 наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог ПКМУ від 28 лютого 2022 року №168» порушено питання щодо виплати позивачу (№ з/п 43, 50) додаткової винагороди до 70 тисяч гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій за період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Згідно Витягу з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 01.12.2022 №1879 на виконання вимог п.4 наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог ПКМУ від 28 лютого 2022 року №168» порушено питання щодо виплати позивачу (№ з/п 48) додаткової винагороди до 70 тисяч гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій за період з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Згідно Витягу з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 01.12.2022 №1878 на виконання вимог п.4 наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог ПКМУ від 28 лютого 2022 року №168» порушено питання щодо виплати позивачу (№ з/п 48) додаткової винагороди до 30 тисяч гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій за період з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Згідно Витягу з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 01.01.2023 №б/н на виконання вимог п.4 наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог ПКМУ від 28 лютого 2022 року №168» порушено питання щодо виплати позивачу (№ з/п 46) додаткової винагороди до 70 тисяч гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій за період з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Згідно Витягу з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_7 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 21.12.2022 №2192 на виконання вимог п.4 наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог ПКМУ від 28 лютого 2022 року №168» порушено питання щодо виплати позивачу (№ з/п 49) додаткової винагороди до 30 тисяч гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій за період з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, неподання відповідачем 2 пакету документів, визначеного наказами АДПСУ №392-АГ, №628-АГ щодо позивача відповідачу 1 та невиплата відповідачем 1 позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди до 100000 гривень, згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визнається відповідачами 1 та 2 та підтверджуються відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Відповідач 3 свою дотичність до спірних правовідносин заперечує.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Закон України «Про Державну прикордонну службу України» від 3 квітня 2003 року № 661-IV (надалі Закон № 661-IV), відповідно до Конституції України визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 661-IV, під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону № 661-IV, на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: […] участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану; […].

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст. 1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері охорони державного кордону - Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 (далі Інструкція №558).

Відповідно до п.п. 2, 3, 7, 9 розділу I «Загальні положення» Інструкції №558, у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжується та триває на теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація) (пункт 1), призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами (пункт 4).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв Постанову Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168).

В період з 26 вересня по 17 жовтня 2022 року пункт 1 Постанови №168 діяв в редакції: «1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».

В період з 18 жовтня по 31 грудня 2022 року пункт 1 Постанови №168 діяв в редакції: «1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».

Виходячи з системного аналізу приписів пункту 1 Постанови №168, суд дійшов висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки не є постійною і не має систематичного характеру, виплата означеного виду грошового забезпечення здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від конкретно визначених умов, таких як безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або безпосереднє перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, водночас, така винагорода нараховується пропорційно до днів участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції чинній під час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 (надалі Положення № 533).

Пунктами 1, 2 Положення Адміністрація Державної прикордонної служби України встановлено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні. Адміністрація Держприкордонслужби у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пункту 9 Положення Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 був виданий наказ №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (надалі Наказ №392-/0/81-22-АГ), який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року, а з 01 грудня 2022 року був уведений в дію та застосовується наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (надалі Наказ №628/0/81-22-АГ).

Згідно з частиною 3 статті 117 Конституції України, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.

Питання державної реєстрації врегульовано Указом Президента України від 03.10.92 №493 Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, прийнятим з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлений Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 №731 (надалі Положення № 731), наказом Міністерства юстиції України від 12.04.05 №34/5 Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.05 за № 381/10661.

Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.96 №468. Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.

Положенням установлено, що державній реєстрації в Мін`юсті підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм (правил поведінки), що, зокрема, зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, установлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують існуючий організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Водночас, п/п 5 пункту 5 Положення № 731 встановлено, що на державну реєстрацію не подаються акти: […] спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм; […].

Відтак, наказ Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, згідно його преамбули прийнято керуючись Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та пунктом 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

Ідентичну преамбулу має також і наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Прийняття означених наказів спричинено п. 2-1 Постанови № 168 та здійснено на його виконання.

Проаналізувавши положення означених наказів, суд дійшов висновку, що вони:

- по-перше, не встановлюють нових правових норм щодо розміру та підстав виплати спірної додаткової винагороди, окрім визначених Постановою № 168, їх приписи встановлюють порядок реалізації норм Постанову № 168;

- по-друге, спрямовані на організацію виконання рішення вищого органу - Кабінету Міністрів України;

- по-третє, Постанова № 168 містить чітку вказівку-зобов`язання щодо делегування визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, керівникам відповідних міністерств та державних органів (фактично організація виконання).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 цілком відповідають критеріям визначеним п/п 5 пункту 5 Положення № 731 та не підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Враховуючи викладене, приписи наказу Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.04.2022 №21-1215-2022 «Щодо однакового трактування положень» збільшення додаткової винагороди до 100 тисяч гривень (із розрахунку на місяць) здійснюється військовослужбовцям, які у районах ведення бойових дій здійснюють охорону і оборону об`єктів Державної прикордонної служби України (у т.ч. військові містечка, пункти постійної дислокації (пункти управління) органів (підрозділів), місця базування (стоянки) корабельно-катерного складу, стоянки літаків (вертольотів), місця тривалого несення служби, пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон України, інші місця й об`єкти, де особовий склад Державної прикордонної служби України виконує, визначені законодавством України завдання), а також виконують бойові (спеціальні) завдання на бойових позиціях, блокпостах (контрольно-пропускних пунктах, спостережних пунктах, тощо), збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетними обстрілами.

Згідно п.п. 1-2, 4-5, 11-12 наказу Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заході.

Заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно- вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.

У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покласти на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Наказ від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - Наказ № 628), був уведений в дію з 1 грудня 2022 року.

Згідно пункту 1 Наказу № 628 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пункт 2 цього наказу визначав вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених абзацом другим пункту 1 Постанови №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю Держприкордонслужби право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів

У пункті 3 наказу № 628 встановлено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Згідно з пунктом 7 наказу № 628 для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 3 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.

У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 3 цього наказу.

Відповідно до пункту 8 наказу № 628 склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Пунктом 9 цього ж наказу передбачено, що про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, також включаються військовослужбовці, які:

1) безпосередньо виконують бойові (спеціальні) завдання у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування на українсько-російській ділянці державного кордону (у тому числі військовослужбовці зведених загонів інших органів Держприкордонслужби, які виконують такі завдання на ділянці цих підрозділів);

2) вперше перебувають у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

3) захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

4) загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), виплата здійснюється за весь місяць, але не більше періоду дії воєнного стану.

Згідно з пунктом 5 Наказу № 628 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.

Зазначені накази встановлюють алгоритм дій органів Держприкордонслужби, який полягає у:

- установленні факту безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій та періоду їх участі у здійсненні зазначених заходів (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах), для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі);

- поданні начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу документів, що підтверджують факт та період безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій;

- видання органом Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить службу відповідного наказу та виплата спірної винагороди.

Надаючи правову оцінку діям відповідача 1 у спірних правовідносинах в контексті приписів правових норм, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку, що у разі відрядження військовослужбовця органу Держприкордонслужби до інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, виплату грошової винагороди здійснює той орган, в якому позивач проходить службу (в спірних правовідносинах відповідач 1), а не той орган до якого його відряджено (в спірних правовідносинах відповідач 2).

При цьому, обов`язок виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, може виникнути у відповідача 1 виключно після отримання від відповідача 2 нормативно закріпленого переліку документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив і це не заперечується сторонами, що в спірний період відповідач 1 виплачував позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000 грн, відповідно до Постанови № 168.

Водночас, Військова частина НОМЕР_2 повідомляла відповідачу 1, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди 100 000 грн відсутні, оскільки з позиції відповідача 2 позивач не приймав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.

Натомість, позивачу Військова частина НОМЕР_2 видала довідку від 07.01.2023 року № 3487, згідно якої позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023, підстава: бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 165 гриф від 16.09.2022 року.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наявність суперечливих відомостей НОМЕР_6 прикордонного загону щодо наявності у спірний період у позивача права на отримання додаткової винагороди до 100 000 грн, враховуючи заперечення проти позову, суд дійшов висновку, що довідка відповідача 2 від 07.01.2023 року № 3487 не може вважатись беззаперечним доказом наявності у позивача права на отримання винагороди в розмірі до 100000 грн з огляду на наступне.

Верховний Суд в постанові від 25 січня 2024 року в справі № 560/1216/23 зазначив, що надаючи оцінку поданим позивачем до суду довідкам військової частини НОМЕР_2 на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, суди обох інстанцій не дослідили й не з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі цих довідок.

Відповідач 3 вказує на інформаційний характер наданої ним позивачу довідки щодо періоду перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань, тому вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

За змістом цієї довідки, єдиною зазначеною у ній підставою її видання є бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України №165 гриф від 16 вересня 2022 року, за яким позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до НОМЕР_6 прикордонного загону.

Водночас, зміст цього бойового наказу (про відрядження), що не заперечується сторонами, не може свідчити про залучення позивача в майбутньому, тобто в спірний період, до бойових дій (виконання бойових завдань завдань), які визначені відповідними приписами Наказів №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ.

Поряд із цим, вказана довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Також, вона охоплює період з 01 по 07 січня 2023 року, хоча з 01.01.2023 року, відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

До того ж, сам по собі факт віднесення Чернігівської області до районів ведення воєнних (бойових) дій не свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у її збільшеному розмірі.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 360/568/23.

Таким чином, вказана довідка не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, що давало би право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Відтак, відповідач 1 не отримав ані від відповідача 2, ані від відповідача 3 підтвердження інформації про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тому в його діях відсутня протиправна бездіяльність.

Поряд з цим, суд не встановив наявність в матеріалах справи первинних документів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях (завданнях), які визначені відповідними приписами Наказів №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ і які б давали право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Відповідачами наявність таких документів, як і залучення позивача до безпосередньої участі у бойових діях, заперечується.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 661-IV, основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України «Про розвідувальні органи України» та «;Про оперативно-розшукову діяльність»; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України; координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Отже, виконання позивачем завдання охорони певної ділянки державного кордону в межах відповідальності НОМЕР_6 прикордонного загону є одним з безпосередніх функціональних обов`язків позивача як військовослужбовця органу Державної прикордонної служби не тільки у воєнний, а і у мирний час, тому саме по собі виконання такого завдання не дає права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн, передбаченої Постановою №168.

Сам факт виконання позивачем певних бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_6 прикордонного загону в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, оскільки, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями, у розумінні Наказів №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є саме вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником.

В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався лише на наявність довідки від 07.01.2023 року та незастосовність приписів Наказів №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ до спірних правовідносин, не наводячи будь-яких фактів чи доказів виконання ним дій або завдань, які передбачені Наказами №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ.

Відтак, у суду відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази щодо безпосереднього залучення позивача у спірному періоді до участі у бойових діях чи заходах з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій за спірний період, і як наслідок, наявності у нього права для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в справі №360/462/23 в аналогічних правовідносинах.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_7 прикордонний загін) (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ), , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_6 ), Військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_9 , адреса зареєстрованого місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко