Справа № 200/8192/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року справа №200/8192/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року по справі №200/8192/24 (суддя І інстанції Загацька Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не складанні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) щодо ОСОБА_1 , згідно його рапорта від 27.06.2024, зареєстрованого в нетаємному діловодстві за вх. № 1095; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скласти Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, яка міститься у Додатку № 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, щодо ОСОБА_1 з приводу поранення, про яке він стверджує в рапорті від 27.06.2024 зареєстрованому в нетаємному діловодстві за вх. № 1095.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 у період з 10 грудня 2023 по 12 грудня 2023 року травми (поранення, контузії, каліцтва) під час проходження військової служби у Збройних Силах України. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Збройних Силах України травми (поранення, контузії, каліцтва) у період з 10 грудня 2023 по 12 грудня 2023 року, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Позивач вважає, що застосований судом першої інстанції спосіб захисту не призведе до ефективного захисту його прав, свобод та законних інтересів. Суд неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Суд помилково не застосував до спірних правовідносин ч.ч.3-5 ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV. Довідка про обставини травми складається за формою, яка міститься у Додатку 5 до Положення № 402. Суд помилково не застосував до спірних правовідносин п.3 розділу 1 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332. Позивач наголошує на тому, що Довідка про обставини травми (поранень, контузій, каліцтв) має складатись протягом 5 днів у всіх випадках поранення, контузії, травми, каліцтва військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника (без проведення розслідування та/або службового розслідування. Довідка про обставини травми (поранень, контузій, каліцтв) подається у складі документів згідно з п.21.25 глави 21 розділу 2 Положення №402 для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранень, контузій, каліцтв). Отже, довідка про обставини травми (поранень, контузій, каліцтв) є офіційним документом, який має юридичне значення як для проходження військово-лікарської експертизи, так і для подальшого соціального і правового захисту військовослужбовця. Позивач також посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 806/2053/16.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 19.11.2023 року по теперішній час та зарахований до списків частини на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №281 від 19.11.2023р..

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 27.06.2024р. (за вхідним №1095 від 16.08.2024) у якому вказав, що 12.12.2023р. він отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна та вогнепальне осколочне поранення медіального меніску правого колінного суглоба. Вказує, що до теперішнього часу не було проведено розслідування поранення та не було видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Просив видати наказ про призначення розслідування та провести розслідування обставин поранення, отриманого 12.12.2023р. та видати довідку про обставини травми отриманої позивачем 12.12.2023р. під час виконання бойового завдання та вказати дату, час поранення, вказати під час яких обставин отримано поранення та в районі якого населеного пункту (місце) сталися події, які призвели до поранення (відповідно до додатку 5 Положення про В-ЛЕ в ЗСУ, затвердженого наказом МОУ №402 від 14.08.2008).

З листа відповідача від 20.08.2024р. №1874 у відповідь на рапорт позивача вказано, що 12.12.2023р. позивач був оглянутий лікарем ЗСП Часів - Яр та з попереднім діагнозом «Гостра реакція на стрес. ГХ-І-ІІ» та був скерований до лікаря - невролога, який 14 грудня 2023 року оглянув позивача та призначив йому лікування з діагнозом ГХ І-ІІ з цефалгічним синдромом, який 18.12.2023р. підтвердив лікар - терапевт.

Під час медичних оглядів, проведених у грудні 2023р., позивач не скаржився на можливе отримання поранення під час виконання бойового завдання та по медичній службі військової частини НОМЕР_1 не обліковували як військовослужбовця, який отримав поранення, у зв`язку з чим позивачу не була оформлена довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

18.02.2024р. позивач поскаржився лікарю медичного пункту батальйону на біль у коліні та у подальшому був спрямований у ЗМЗ ДПСУ Дружківка, де 19.02.2024р. при проведенні медичного обстеження у позивача було виявлено дрібне стороннє тіло металевого характеру н/3 правого стегна.

У зв`язку з тим, що від часу проведення первинного медичного огляду, який був здійснений у грудні 2023 року до часу виявлення у тілі позивача стороннього предмету пройшло тривалий проміжок часу, у зв`язку з чим не можливо зробити висновок про наявність зв`язку події, яка відбулася у грудні 2023 року при виконанні бойового завдання позивачем з проведеним медичним оглядом у лютому 2024 року.

Враховуючи зафіксовані обставини надання медичного обслуговування, а саме: - огляд лікарем ЗСП Часів - Яр 12.12.2023; - огляд лікаря-невролога 14.12.2023; - огляд лікаря-терапевта 18.12.2023; - відсутність в кожному медичного огляді скарг та згадок про вогнепальне-осколкове ураження зі сторони позивача у період з 12-18.12.2023р.; - виявлення стороннього тіла в правому стегні 19.02.2024р. без визначення часового періоду, що ніяк не вказує на час його проникнення у стегно, як вказує позивач у рапорті.

Військова частина НОМЕР_1 на теперішній час не має правових підстав для призначення службового розслідування, відповідно наказ про проведення службового розслідування не видавався та службове розслідування не проводилось.

Враховуючи вищенаведене, та вимоги наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008р. № 402 видача довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) неможлива за відсутністю встановлених обставин отримання стороннього тіла в праве стегно саме в період 12-18.12.2023.

Також, судом встановлено, що позивач 12.12.2023 о 03:35 годині був оглянутий лікарем 3СП Часів-Яр, який встановив попередній діагноз «Гостра реакція на стрес. ГХ I-II» та скерував військовослужбовця до лікаря-невролога. Первинній медичній картці (форма 100 ПМК) №1895 від 12.12.2023, де обведено локально місце ураження, а саме в районі голови.

14.12.2023р із скаргами на головокружіння, підташнювання, судоми в ногах, шуми у вухах він був оглянутий лікарем-неврологом медичної роти військової частини НОМЕР_2 , який встановив діагноз «Гіпертонічна хвороба I-II ступені серцева недостатність - 0 ступеню з цефалгічним синдромом» та призначив йому лікування, що підтверджується довідкою №б/н від 14.12.2023р..

18.12.2023р. діагноз «Гіпертонічна хвороба I-II ступені серцева недостатність - 0 ступеню з цефалгічним синдромом» був підтверджений лікарем-терапевтом медичної роти військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №б/н від 18.12.2023р..

25.01.2024р. позивач отримав вогнепальне осколкове поранення правого плеча, про що позивач отримав довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №14 від 27.01.2024р. З 27.01.2024р. по 13.02.2024р. проходив стаціонарне лікування після поранення.

19.02.2024р. при проведенні медичного обстеження у позивач було виявлено дрібне стороннє тіло металевого характеру н/3 правого стегна.

Довідкою Військово-лікарської комісії №12321 від 15.05.2024р., виданою Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь», встановлено МВТ (11.12.2023 року): вогнепально осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна, лікованого консервативно, у вигляді зміцнілого рубця з наявністю стороннього тіла (металевий осколок), без порушення функції. Травма легка. Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 260 Статуту (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться лише у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що позивач 12.12.2023р. отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна та вогнепальне осколочне поранення медіального меніску правого колінного суглоба, внаслідок дій противника.

Як встановлено судом, позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 27.06.2024р. (за вхідним №1095 від 16.08.2024) у якому вказав, що 12.12.2023р. він отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна та вогнепальне осколочне поранення медіального меніску правого колінного суглоба.

Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 12.12.2023р. о 03:35 годині позивач був оглянутий лікарем 3СП Часів-Яр, який встановив попередній діагноз «Гостра реакція на стрес. ГХ I-II» та скерував військовослужбовця до лікаря-невролога. Первинній медичній картці (форма 100 ПМК) №1895 від 12.12.2023, де обведено локально місце ураження, а саме в районі голови.

14.12.2023р. із скаргами на головокружіння, підташнювання, судоми в ногах, шуми у вухах він був оглянутий лікарем-неврологом медичної роти військової частини НОМЕР_2 , який встановив діагноз «Гіпертонічна хвороба I-II ступені серцева недостатність - 0 ступеню з цефалгічним синдромом» та призначив йому лікування, що підтверджується довідкою №б/н від 14.12.2023р..

18.12.2023р. діагноз «Гіпертонічна хвороба I-II ступені серцева недостатність - 0 ступеню з цефалгічним синдромом» був підтверджений лікарем-терапевтом медичної роти військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою №б/н від 18.12.2023р..

Отже, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується отримання позивачем 12.12.2023р. вогнепального осколкового поранення м`яких тканин правого стегна та вогнепальне осколочне поранення медіального меніску правого колінного суглоба, внаслідок дій противника.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно не було застосовано до спірних правовідносин положень ч.ч.3-5 ст.260 Статуту .

У п.3 розділу 1 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, визначено, що ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Як вже встановлено вище, що під час розгляду справи не було встановлено отримання позивачем 12.12.2023р. вогнепального осколкового поранення м`яких тканин правого стегна та вогнепальне осколочне поранення медіального меніску правого колінного суглоба, внаслідок дій противника, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не прийнято до уваги.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.02.2024р. у справі № 240/5563/23, колегія суддів вважає помилковим, оскільки справи не є тотожними. Рішення у цій справі та оцінка фактичних обставин здійснювалася за різних фактичних обставин. Окрім того, у справі № 240/5563/23 взагалі не надавалась оцінка положенням ч.ч.3-5 ст.260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. Разом з цим, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Своєю чергою колегія суддів наголошує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Так, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Проте, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності результатів розслідування і висновків про обставини отримання позивачем травми 12.12.2023р., належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача провести розслідування за фактом отримання позивачем під час проходження військової служби у Збройних Силах України травми (поранення, контузії, каліцтва) у період з 10 грудня 2023 по 12 грудня 2023 року, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332.

З огляду на викладені вище у цій постанові мотиви, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Верховний Суд у постанові від 10 липня 2024 року у справі №420/23443/21 звертав увагу, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження №61-4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі №757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22)).

У контексті наведеного, колегія суддів наголошує, що відповідач у межах цього апеляційного провадження не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, а тому та в силу вимог ч. 1 ст. 308 КАС України рішення суду в цій частині не переглядається.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року по справі №200/8192/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року по справі №200/8192/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.Д. Компанієць