Справа № 157/524/25
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/524/25
Провадження №2-а/157/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ВН №293 від 04.11.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки даних у строк, зазначений у повістці №321571 на 11 год 14 жовтня 2024 року.

З постановою позивач категорично не згідний, оскільки вона не відповідає всім обставинам справи, винесена з порушенням норм чинного законодавства України.

Так, про факт існування такої постанови позивачу стало відомо 20 березня 2025 року, коли він намагався в торговому закладі провести розрахунок карткою, але його картковий рахунок було заблоковано. В той же день він звернувся до Маневицького ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за інформацією про причини блокування карткового рахунку. У ВДВС повідомили про існування оскаржуваної постанови, надали йому постанову про відкриття виконавчого провадження №77477832 та копії матеріалів по ньому, в тому числі й оскаржувану постанову.

Позивач із вказаним у постанові категорично не погоджуюся, оскільки не отримував жодних повідомлень чи повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на вказані годину та дату, у період з жовтня по листопад 2024 року перебував за місцем свого постійного проживання. При цьому, він своєчасно, 14 липня 2024 року оновив свої облікові дані, про що свідчить витяг з EIC Міноборони України «Резерв+» від 14.07.2024, з якого вбачається що позивач перебуває на військовому обліку та дані уточнено вчасно. В оскаржуваній постанові, як на доказ вчинення правопорушення, відповідач посилається виключно на той факт, що позивач оповіщений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання. З наведеного вбачається, що відповідачем не заперечується факт оновлення позивачем облікових даних, оскільки рекомендований лист із повісткою було направлено за уточненою ним під час оновлення даних адресою. Оскаржувана постанова взагалі не містить жодних посилань на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото чи відеозапис тощо відповідно до ст. 251 КУпАП), на підставі яких суб`єкт владних повноважень виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач взагалі зібрав доказів вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить як положенням КУпАП, так і Конституції України. За таких обставин неможливо вважати доведеним факт вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

Крім цього, зазначені в оскаржуваній постанові відомості не відповідають фактичним обставинам справи, позивач фактично був позбавлений права на повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи, не був ознайомлений із жодними матеріалами справи за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є прямим та грубим процесуальним порушенням. Крім того, в порушення його права бути обізнаним щодо справи, подавати свої пояснення та заперечення щодо обставин справи, відповідач прийняв рішення про притягнення його до відповідальності за відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, що є значною обтяжливою санкцію, яка фактично частково визначає рівень суспільної небезпеки вчинення правопорушення. При цьому, така санкція з можливими подальшими накладеннями додаткових обмежень у вільному користуванні транспортними засобами, ймовірними обмеженнями, які можуть виникнути при виконанні виконавчого провадження, а також можливість повторного накладення штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу за повторне вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП ставить позивача у явно невигідне становище, адже його фактично позбавлено можливості забезпечити своє право на захист через відсутність будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, що прямо порушує встановлені положення законодавства України та не відповідає основній меті притягнення особи до юридичної відповідальності. Крім цього, повідомлення про дату та час розгляду відповідачем матеріалів про вчинення адмінправопорушення позивач не отримував, жодних доказів про направлення йому повідомлення про дату та час розгляду справи в матеріалах справи немає, участі у розгляді справи він не приймав, чим було прямо порушено його право на ознайомлення з матеріалами справи та особистої участі при розгляді справи, що передбачено статтею 268 КУпАП. Зазначає, що у самій постанові про притягнення його до відповідальності відповідач визнав факт неповідомлення позивача про час та місце розгляду матеріалів, оскільки зазначено, що повістка з відміткою про відсутність по місцю постійного проживання до ТЦК повернулася 04 листопада 2024 року і в той же день було винесено оскаржувану постанову.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення серії ВН №293 від 04 листопада 2024 року, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ВН №293 від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки даних у строк, зазначений у повістці №321571 на 11 год 14 жовтня 2024 року. Після неприбуття, протягом трьох днів, не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув протягом семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У постанові також вказано, що громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центу комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставляння відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 04.11.2024 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не надсилав на його адресу повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , належним чином не повідомивши позивача про дату та місце розгляду справи, 04 листопада 2024 року розглянув справу про вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення за відсутності особи.

Водночас, на підтвердження виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 29 серпня 2024 року відповідач не надав суду повістки №321571, про яку зазначається в оскаржуваній постанові, а також не надав доказів про надіслання її позивачу та отримання ним повістки.

Згідно з витягом із застосунку Міністерства оборони України «Резерв+» військовозобов`язаний ОСОБА_1 оновив свої військово-облікові дані 14.07.2024, із чого вбачається, що позивач вчасно виконав обов`язок, встановлений ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дослідження змісту оскаржуваної постанови дає зробити висновок, що доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач не зібрав, про що свідчить відсутність у постанові посилань на будь-які з них (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо). Пропозицію суду з`явитися в судове засідання, подати відзив на позов, в тому числі й докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач проігнорував.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серії ВН №293 від 04 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий:Б.С. Гамула