Справа № 296/1170/22
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1170/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції України в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням поданої в порядку усунення недоліків заяви, просить:

- поновити строк на оскарження постанови серія ЕАО №5283409 від 03 лютого 2022 року;

- скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області серії ЕАО №5283409 від 03 лютого 2022 року, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч.1 ст.122 КУпАП;

- в разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03 лютого 2022 року було винесено постанову серії ЕАО №5283409, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно постанови, ОСОБА_1 , 03.02.2022 о 14 годині 23 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 , на а/д Київ Чоп, рухався зі швидкістю 93 км/год, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км/год), чим перевищив встановлене обмеження на 23 км/год, та порушив п.12.9.б Правил дорожнього руху України.

Вважає постанову незаконною, оскільки: в порушення вимог ст. 251 КУпАП, на прохання інспектор не надав жодного об`єктивного та законного доказу в підтвердження інкримінованого йому правопорушення; інспектор не надав на його прохання сертифікат про проходження чергової повірки вимірювального приладу «TruCAM», яким нібито зафіксував правопорушення і який має пройти обов`язкову державну повірку у сфері криптографіного захисту інформації; інспектор здійснював вимірювання незаконним способом, тримаючи прилад в руках; на дорозі був відсутній відповідний попереджувальний знак «5.70» (фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху); на зазначеній в постанові ділянці а/д Київ Чоп, був відсутній дублюючий знак, який передбачений п.8.2.1 ПДР України; на його усно заявлене клопотання про необхідність скористатися правовою допомогою, а також перенесення розгляду справи та підготовки до розгляду справи, вищезгаданим інспектором було безпідставно відмовлено, чим було порушено його право на захист. Не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову серії АЕО №5283409 від 03 лютого 2022 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2022, головуючим для розгляду вказаної вище справи визначено суддю Сингаївського Олександра Павловича.

Розпорядженням керівника апарату Корольовського районного суду м. Житомира Тетяни Гончар №13 від 13.01.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №296/1170/22, у зв`язку з тим, що 25.02.2022 суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_2 увільнений у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Корольовського районного суду м. Житомира від 13.01.2025, головуючою для розгляду вказаної вище справи визначено суддю Петровську Марину Вікторівну, та 14.01.2025 справу передано судді для розгляду.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.02.2025 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

24 лютого 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Яремчука Олександра Володимировича надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначає, що ГУНП в Житомирській області не є органом, діями якого завдано шкоду, оскільки жодних прав та законних інтересів позивача не порушувало, у спірних правовідносинах жодної участі не приймало. До заявлених предмету та підстав позову ГУНП в Житомирській області не має жодного відношення, не зазначено у позові яким чином саме ГУНП в Житомирській області порушено права та інтереси позивача у справі. Постанову про адміністративне правопорушення серії АЕО №5283409 від 03.02.2022, винесено інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Поповим О.С. Тобто, посадова особа, якою була складена постанова про адміністративне правопорушення перебуває у трудових відносинах з структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а саме з Управлінням патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції. УПП в Житомирській області ДПП, в якому проходить службу вищевказаний поліцейський, та в якому перебувають матеріали вказаної адміністративної справи, і є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції. Таким чином ГУНП в Житомирській області не є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Cудом встановлено, що 03 лютого 2022 року інспектором УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Поповим О.С. було винесено постанову серії ЕОА №5283409 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно змісту вищевказаної постанови, 03.02.2022 о 14 годині 23 хвилин в с. Болярка, траса М-06, на а/д Київ-Чоп, 162 км 600 м, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 93 км/год, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км/год), при цьому перевищив встановлення обмеження на 23 км/год, чим порушив п.12.9. б ПДР.

Не погоджуючись з постановою серії ЕОА №5283409 від 03.02.2022, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом положень ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист встановленим шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами ст.46 КАС України сторонами у справі є позивач та відповідач.

При цьому, п.9 ч.1 ст.4 КАС України встановлює, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Предметом розгляду у даній справі є правомірність винесення працівниками поліції постанови у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідачем у справі зазначено Головне управління Національної поліції у Житомирській області.

В силу п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, та передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, в тому числі від імені Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ст.ст.25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас, позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

В постановах від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а, від 17 червня 2020 року по справі №127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Так, органом Національної поліції у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого діє поліцейський 1 роти 1 батальйону УПП у Житомирській області ДПП старший лейтенант поліції Попов О.С., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи позивачем залучений не був, клопотань про заміну неналежного відповідача до суду також подано не було.

Необхідно відзначити, що у суду не має переважного права на зміну сторін у справі за власною ініціативою, а тому суд повинен розглядати позов в межах позовних вимог визначених позивачем.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Саме таку позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/17.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 20.01.2025 у даній справі позов ОСОБА_1 було залишено без руху, вказано на необхідність усунення недоліків в частині визначення належного відповідача, та, зокрема, зазначено наступне: «В поданій позовній заяві позивач в якості відповідача вказав Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП. Разом з тим, Управління патрульної поліції не має статусу юридичної особи (є управлінням) як суб`єкта владних повноважень, натомість таким органом є Департамент патрульної поліції, від імені якого діяв поліцейський, який склав спірну постанову.»

Також, представник відповідача у даній справі у відзиві на позовну заяву від 24.02.2025, який направлено на адресу позивача ОСОБА_1 21.02.2025, акцентує увагу на тому, що ГУНП в Житомирській області є неналежним відповідачем.

Незважаючи на наведене, позивач не скористався своїм правом на заміну відповідача/залучення співвідповідача у цій справі.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з цим суд не з`ясовує інші обставини справи, оскільки від них не залежить вирішення спору, так як позов подано до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297, 325 КАС України, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (м.Житомир, вул.Старий Бульвар, 5/37, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.05.2025.

Cуддя М. В. Петровська