Справа № 500/2517/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/2517/25

27 травня 2024 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Н.В., розглянувши зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" до Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" (надалі, Товариство) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, яка надійшла до суду 01.05.2025.

06 травня 2025 у даній справі відкрито провадження, про що постановлена ухвала. Зазначено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

22 травня 2025 до суду на виконання вказаної ухвали надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" на позовну заяву.

22 травня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" до Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю , в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Тернопільське обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю скасувати та відкликати Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, нарахований Товариству з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна"

Визначаючись із тим чи наявні підстави для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд враховує таке.

Відповідно до частини 8 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, може пред`явити зустрічний позов відповідно до положень статті 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 178 Кодексу адміністративного судочинства України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, предмет зустрічного позову по своїй природі і змісту має бути подібним до предмету первісного позову, з тією лише відмінністю, що про нього заявляє відповідач; він міг би бути предметом іншого позову, самостійного судового провадження й безпосередньо чи опосередковано пов`язаний із первісними спірними правовідносинами як підставами позову.

Залежно від предмету зустрічного позову особою обирається певний спосіб захисту порушеного права - об`єктивний чи суб`єктивний та відповідно до виду способу захисту визначаються зміст та межі позовних вимог, формуються конкретні позовні вимоги, визначаються зміст та межі процесуального розсуду адміністративного суду, зміст та межі доказування у справі, підстави та зміст втручання суду в адміністративний розсуд суб`єкта публічної адміністрації.

Водночас задоволення зустрічного позову має виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Більше того, для прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов має підлягати розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Так, у зустрічній позовній заяві Товариство просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Тернопільське обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю скасувати та відкликати Розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, нарахований Товариству з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна"

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у частині першій статті 4 КАС України :

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк;

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з частинами дванадцятою, тринадцятою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю або в судовому порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 березня 2023 року № 14-1 та наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10 березня 2023 року №17 затверджено Порядок надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, а додатком до цього Порядку установлено форму такого розрахунку (пункт 2).

Пунктом 2 цього Порядку визначено, що розрахунок надсилається у формі електронного документа Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за формою, наведеною у додатку.

Пенсійний фонд України надсилає розрахунки через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України протягом п`яти календарних днів з дня їх одержання від Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (пункт 4 Порядку).

Отже, вищевказаний розрахунок за своєю суттю є електронним службовим документом територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, який сам по собі не створює для суб`єкта господарювання (роботодавця) правових наслідків у вигляді зміни (припинення) прав чи встановлення обов`язків (крім тих, які визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»), не передбачає відповідальності за його невиконання, а лише інформує суб`єкта господарювання (роботодавця) про розмір нарахованих санкцій та про строк їх сплати.

За вищевказаними приписами статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» несплата підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону, є підставою для звернення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та його відділення до суду з позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій або пені в примусовому порядку.

За таких обставин, розрахунок не є індивідуальним актом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, який може бути оскаржений до адміністративного суду, а законність такого розрахунку, як і дії щодо його складення не можуть бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суддя зазначає, що питання щодо виконання чи невиконання Товариством нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, а також питання можливості стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" адміністративно-господарських санкцій або пені, є предметом дослідження в межах спору за позовом територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про примусове стягнення відповідних адміністративно-господарських санкцій та пені.

Крім цього, суд враховує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна" подано відзив, в якому наведені доводи Товариства щодо нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік та неправомірності, на думку Товариства, розрахунку адміністративно-господарських санкцій та пені, надісланого Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на адресу Товариства.

Отже, суддя дійшов висновку, що за своєю правовою природою розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 року у справі № 803/3/18, від 02.02.2023 року у справі № 260/3380/21 вказала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За своєю правовою природою розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 340/4174/23 та постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 300/5834/23.

При цьому, ні статтею 177, ні статтею 178 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано підстави пред`явлення зустрічного позову, форма і зміст зустрічної позовної заяви, не врегульовано наслідки пред`явлення зустрічного позову, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому застосуванню підлягає частина 6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відтак в даному випадку слід застосувати аналогію процесуального закону, зокрема, приписи статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачені випадки відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №120/8645/23.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що поданий зустрічний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому у прийнятті такого до розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 170, 177, 178, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аплаб Україна".

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 27 травня 2025 року.

Суддя Дерех Н.В.