Справа № 520/13097/25
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи до іншого суду

27 травня 2025 року справа № 520/13097/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та у надсиланні до органів Національної поліції України звернення щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 та доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та направити до органів Національної поліції України звернення щодо припинення розшуку ОСОБА_1 з метою його адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 безпідставно внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та протиправно направлено звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Як стверджує позивач, у відповіді, наданій на адвокатський запит від 23.12.2024, спрямований до органу ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначено, що 05.10.2024 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично було сформовано повістку для звірки даних на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з явкою 16.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлено засобами «Укрпошти» за адресою реєстрації громадянина. У зв`язку з тим, що у визначений час та у строк протягом 7 днів з дня вручення або проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи та надходження від оператора поштового зв`язку відповідного повідомлення, 04.12.2024 електронною системою автоматично було подано ОСОБА_1 в розшук до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області за неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, для його адміністративного затримання та доставлення до ТЦК та СП як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За доводами позивача, жодної повістки від ІНФОРМАЦІЯ_4 він не отримував, а також не отримував від працівників «Укрпошти» повідомлення про існування будь-якого поштового відправлення на його ім`я. Крім того, він перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 (нині ІНФОРМАЦІЯ_6 ) до 10.10.2019.

Позивач також стверджує, що станом на момент подання цієї позовної заяви, навіть за умови вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення, відсутня підстава для його адміністративного затримання органами Національної поліції України та доставлення до ТЦК та СП як особи, яка, можливо, вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП. В наслідок чого відсутні підстави для розшуку ОСОБА_1 органами Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вивчення змісту позовної заяви і матеріалів адміністративного позову свідчить, що позивачем помилково визначено предметну підсудність адміністративної справи за даною позовною заявою без урахування приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В силу правового регулювання частини 2 статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт 3 частини 2 статті 19 КАС України).

Частиною 1 статті 286 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, підставою звернення з цим позовом до суду, на переконання позивача, є протиправні дії відповідача щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, направлення звернення до органів Національної поліції України звернення щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 та доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП.

З наявних матеріалів адміністративного позову, судом з`ясовано, що адвокат Ломага К.В. 23.12.2024 звернувся до органу ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із адвокатським запитом щодо внесення відносно ОСОБА_1 відомостей про порушення правил військового обліку.

У відповідь на вказаний адвокатський запит, ІНФОРМАЦІЯ_7 листом від 27.12.2024 №01/2864 повідомив про те, що 05.10.2024 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично було сформовано повістку для звірки даних на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з явкою 16.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлено засобами «Укрпошти» за адресою реєстрації громадянина. У зв`язку з тим, що у визначений час та у строк протягом 7 днів з дня вручення або проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи та надходження від оператора поштового зв`язку відповідного повідомлення, 04.12.2024 електронною системою автоматично було подано ОСОБА_1 в розшук до Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області за неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 08.01.2025 за №379 повідомив адвоката позивача, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 до 24.10.2024. 06.10.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку №384274 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 16.10.2024 о 11 год. 00 хв., яку поштовим відправленням направлено на адресу: АДРЕСА_3 . 16.10.2024 ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк та місце, зазначені в повістці, та про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Належним підтвердженням оповіщення ОСОБА_1 є довідка Укрпошти від 23.10.2024 про причини повернення відправлення (повістки): у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. У зв`язку з неявкою за викликом ІНФОРМАЦІЯ_4 , 04.12.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано звернення до органів Національної поліції України щодо доставленая громадян, які вчинили адміністративні правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складення протоколу про адміністративне правопорушення. 24.10.2024 громадянин ОСОБА_1 став на військовий облік військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто після неявки за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 16.10.2024.

У листі також запропоновано ОСОБА_1 звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_4 з документами, які підтверджують відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 16.05.2024 за №560 (далі - Порядок №560).

Порядок №560, серед іншого, визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів.

За змістом пункту 15 Порядку №560 керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_9 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних, серед іншого:

- здійснюють оповіщення резервістів та військовозобов`язаних у складі груп оповіщення, до складу яких залучаються представники структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, селищних, сільських рад, підприємств, установ, організацій, представники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і поліцейські;

- звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку.

Відповідно до пункту 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №3543-XII посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами.

За змістом частини 1 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приміткою статті 210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Приписами статті 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У відповідності до частини 1 статті 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3 статті 210-1 КУпАП).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487).

Згідно приписів абзацу 5 пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

За доводами ОСОБА_1 жодної повістки від ІНФОРМАЦІЯ_4 він не отримував, з боку АТ "Укрпошта" не було інформовано про надходження на адресу останнього повідомлення про існування будь-якого поштового відправлення на його ім`я. Оскільки повістку не було належним чином вручено, то відсутні порушення з боку позивача законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Абзацом 16 пункту 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.

Положеннями статті 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі статтею 259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення визначено статтею 260 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання визначений статтею 261 КУпАП.

Адміністративне затримання згідно з пунктом 1 частини другої статті 262 КУпАП провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Позивачем, у спірному випадку, оскаржуються дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 та щодо надсилання до органів Національної поліції України звернення для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.

Разом з тим, у позовній заяві, ОСОБА_1 обґрунтовує неправомірність означених дій відповідача відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтями 210, 210-1 КУпАП.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, перевірка наявності підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про порушення правил військового обліку, а також направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , лежить у площині дослідження наявності у діях позивача складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено статтями 210, 210-1 КУпАП.

Суд зазначає, що початок адміністративного правопорушення визначається моментом фактичної дії або бездіяльності особи, що прямо суперечить, у спірному випадку, правилам військового обліку та/або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Як вже було зазначено судом вище, приписами абзацу 16 пункту 79 Порядку №1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.

У спірному випадку дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції для здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинені з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення чи без складання такого протоколу із винесенням постанови щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП.

Оцінка наявності у поведінці особи ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена, зокрема, статтями 210, 210-1 КУпАП, належить до повноважень місцевого суду, який здійснює розгляд справ у порядку адміністративного судочинства.

При поданні позовної заяви позивач сформував такі позовні вимоги:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;

2) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у надсиланні до органів Національної поліції України звернення щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 та доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Формуючи такі позовні вимоги, позивач визначив спосіб захисту порушеного права:

1) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції України звернення щодо припинення розшуку ОСОБА_1 з метою його адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Сформовані дві позовні вимоги і визначений для них спосіб захисту порушеного права направлені на підтвердження чи спростування наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Як слідує із матеріалів справи і аргументів представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із неявкою в жовтні 2024 року на виклик за повісткою вважає ОСОБА_1 порушником правил військового обліку, в діях якого наявний склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Відтак, дії і рішення суб`єкта владних повноважень по направленню військовозобов`язаному повістки, дотримання чи не дотримання порядку направлення повістки, в тому числі включення відомостей про порушення правил військового обліку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також направлення відповідно до статей 259 та/або 260 КУпАП звернення до територіального органу національної поліції для здійснення адміністративного затримання та доставлення до М/РТЦК та СП для забезпечення складання протоколу чи без складання протоколу одразу ж постанови про вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 210 і 210-1 КУпАП, навіть за умови ще не складеного протоколу чи винесеної постанови, формують собою предмет і підстави позовної заяви про ініціювання та розгляд адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Обраний спосіб захисту порушеного права (виключити відомості про порушення правил військового обліку і зобов`язання сформувати повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення) є похідним від позовних вимог, які направленні на встановлення факту відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 210 і 210-1 КУпАП.

Таким чином, оскаржувані дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 з подальшим зобов`язанням їх виключити, та надсилання до органів Національної поліції України звернення щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 та доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 КУпАП, є складовою процесу прийняття рішень, вчинення дій чи допущення бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтями 210, 210-1 КУпАП.

Водночас варто зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано дії суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі у випадку встановлення недотримання позивачем правил предметної підсудності.

У зв`язку із цим суд зазначає, що частиною 6 статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відтак, суд вважає за необхідне у відповідності до частини 6 статті 7 КАС України за аналогією закону застосувати положення статті 29 КАС України.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі вищезазначеного, матеріали позовної заяви у випадку, який досліджується судом, мають бути передані до належного суду.

Водночас суд звертає увагу, що визначення саме такої підсудності жодним чином не звужуватиме прав позивача чи відповідача, оскільки норми КАС України передбачають достатньо альтернативних механізмів для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість їх місцезнаходження від суду, в якому розглядається справа.

Натомість, відповідно до статті 318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

В той же час, термін "суд, встановлений законом", за визначенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), включає в себе не тільки юридичне підґрунтя самого по собі існування "суду", але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Вирішуючи справу "Лео Занд проти Австрії" (Leo ZAND v. Austria), ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року (заява №7360/76) вказав на те, що поняття "суд, встановлений законом" передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відтак, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", дану адміністративну справу належить передати на розгляд місцевого загального суду як адміністративного суду на підставі пункту 3 частини 2 статті 19 КАС України та пункту 2 частини 1 статті 29 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про те, на розгляд якого саме місцевого загального суду як адміністративному суду належить передати матеріали справи, суд виходить з того, що згідно статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, стаття 25 КАС України пов`язує підсудність справи, зокрема, із зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи місце реєстрації позивача у Салтівському районі м. Харкова (раніше Московський район), суд доходить висновку, що Салтівський районний суд м. Харкова є тим належним судом, до предметної юрисдикції якого належать спори з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, за правилами частини 8 статті 29 КАС України, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Отже, суд вважає за необхідне передати адміністративну справу №520/113097/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд до Салтівського районного суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 29, 30, 248, 256, 293, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративну справу №520/113097/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - передати на розгляд до Салтівського районного суду м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.