Справа № 600/1591/24-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1591/24-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

27 травня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державна судова адміністрації України в Херсонській області, Державна судова адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державна судова адміністрації України в Херсонській області, Державна судова адміністрації України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо не виплати суддівської винагороди з 01.05.2022;

- зобов`язати вчинити дії - нарахувати та виплатити 2463438 грн суддівської винагороди, яка була неотримана.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт відзначила про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування дійсних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи приписи ст. 308 КАС України, встановила наступне.

Указом Президента України «Про призначення суддів» від 20.11.2013 № 645/213 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Селидівського міського суду Донецької області.

Указом Президента України «Про переведення суддів» від 14.02.2015 № 81/2015 суддю Селидівського міського суду Донецької області ОСОБА_1 переведено у межах п`ятирічного строку на роботу на посаді судді Дніпровського районного суду міста Херсона.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.02.2020 № 620/0/15-20 суддю Дніпровського районного суду міста Херсона ОСОБА_1 переведено на посаду судді Білозерського районного суду Херсонської області.

26.03.2020 позивачку зараховано до штату Білозерського районного суду Херсонської області.

Ураховуючи неможливість здійснення судами правосуддя під час воєнного стану, відповідно до ч. ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Білозерського районного суду Херсонської області та визначено її Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» від 26.09.2022 № 52 територіальну підсудність судових справ Білозерського районного суду Херсонської області визначено Приморському районному суду міста Одеси.

Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» від 10.01.2023 № 2 відновлено територіальну підсудність судових справ судів, зокрема Білозерського районного суду Херсонської області.

Вища рада правосуддя рішеннями від 31.01.2023 № 10/0/15-23, від 28.02.2023 № 161/0/15- 23, від 30.03.2023 № 282/0/15-23, від 27.04.2023 № 450/0/15-23, від 29.06.2023 № 672/0/15-23, від 31.07.2023 № 759/0/15-23, від 31.10.2023 № 1022/0/15-23 та від 30.11.2023 № 1167/0/15-23, від 30.01.2024 № 279/0/15-24, від 28.03.2024 № 948/0/15-24, від 30.05.2024 № 1663/0/15-24, від 30.07.2024 № 2330/0/15-24 та від 31.10.2024 № 3197/0/15-24, відтермінувала початок відновлення та зміни територіальної підсудності судових справ, зокрема Білозерського районного суду Херсонської області, до 01.03.2025.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.04.2024 року №1313/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Білозерського районного суду Херсонської області на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, яким встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Із змісту розрахункових листів за період з січня 2022 року по березень 2024 року (включно) встановлено, що з 01.05.2022 по березень 2024 року (включно) судді Білозерського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 не нараховувалшась та не виплачувалась суддівська винагорода.

Підставою ненарахування та невиплати позивачці суддівської винагороди на підставі табелю обліку робочого часу суддів та працівників Білозерського районного суду Херсонської області є те, що з травня 2022 року суддя ОСОБА_1 обліковувалася з відміткою під кодом «НЗ» (нез`ясовані причини).

Судом першої інстанції, в ході дослідження табелів обліку робочого часу суддів та працівників Білозерського районного суду Херсонської області за травень 2022 року - березень 2024 року встановлено, що в табелях обліку робочого часу суддів та працівників Білозерського районного суду Херсонської області у період з травня 2022 року по березень 2024 року (включно) суддя Біла- ОСОБА_2 обліковувалася з відміткою під кодом «НЗ» (нез`ясовані причини).

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області № 02-641 від 19.04.2024 у період з січня 2022 року по березень 2024 року (включно) суддя Білозерського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , яка працює на постійній основі, отримала дохід в розмірі 381388,19 грн, в т.ч. у січні 2022 року 132830,05 грн; у лютому 2022 року 50496,40 грн; у березні 2022 року 91811,63 грн; у квітні 2022 року 91811,63 грн; у вересні 2022 року 14438,48 грн. Водночас, у період з травня 2022 року по березень 2024 року, крім вересня 2022 року, позивачка отримала дохід в розмірі 0,00 грн.

У зв`язку з припиненням виплати суддівської винагороди з 01.05.2022 позивачка звернулася до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість вимог позову та відсутність підстав для їх задоволення.

Так, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, у спірних правовідносинах діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, оскільки ненарахування та невиплата суддівської винагороди позивачці за спірний період з травня 2022 року по березень 2024 року (включно) були здійснені Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області на підставі табелів обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області за травень 2022 року по березень 2024 року (включно), в яких суддя Біла - ОСОБА_2 обліковується з відміткою під кодом «НЗ» (нез`ясовані причини неявки), та які позивачкою не оскаржувались.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону № 1402-VIII незалежність судді забезпечується серед іншого окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, функціонуванням органів суддівського врядування та самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Приписами ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Зміни до Закону № 1402-VIII можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (ч. 2 ст. 4 Закону № 1402-VIII).

З аналізу ч. 2 ст. 130 Конституції України та ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII вбачається, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів», що узгоджується з принципом незалежності судді, який відповідно до п. 7, 8 ч. 5 ст. 48 Закону № 1402-VIII забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом і належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В свою чергу, відповідно до ч. 9 ст. 135 Закону № 1402-VIII обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 148 Закону № 1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України (п. 2 ч. 3 ст. 148 Закону № 1402-VIII).

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України (ч. 4 ст. 148 Закону № 1402-VIII).

Статтею 151 Закону № 1402-VIII передбачено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Державна судова адміністрація України підзвітна Вищій раді правосуддя у межах, визначених законом.

Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Державна судова адміністрація України є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс та рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Відповідно до п. 5 Положення про Державну судову адміністрацію України, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19 (зі змінами та доповненнями) основними завданнями Державної судової адміністрації України є, зокрема, організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлений законом; забезпечення належних умов діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи судців України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 149 Закону № 1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Типовим положенням про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 15.07.2015 № 104 (далі Типове положення, в редакції чинній до 10.05.2023), встановлено, що територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні управління) є територіальними органами Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) та їй підпорядковуються. Територіальні управління утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно п. 3 Типового положення, основним завданням територіальних управлінь є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів та фінансове забезпечення місцевих загальних судів з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду.

Територіальні управління забезпечують належні умови діяльності місцевих судів у межах повноважень, визначених законом, а також здійснюють функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності територіальних управлінь та місцевих загальних судів (п.п. 4.1, 4.3 п. 4 Типового положення).

Територіальне управління є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс і рахунки в органах Державної казначейської служби України (п. 9 Типового положення).

Згідно п. 1 Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 10.05.2023 № 229 (далі - Положення), Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області (далі - територіальне управління) є територіальним органом Державної судової адміністрації України та підконтрольне їй.

Відповідно до п. 3 Положення основним завданням територіального управління є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих судів, крім господарських та адміністративних (далі - суди), з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів і забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства, архіву суду тощо.

Згідно п. 4 Положення Територіальне управління відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує належні умови діяльності судів у межах повноважень, визначених законом; здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України нижчого рівня щодо забезпечення діяльності територіального управління та судів у відповідному регіоні.

Територіальне управління ДСА України є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та найменуванням, самостійний баланс і рахунки в органах Державної казначейської служби України (п. 11 Положення).

Отже, як вірно виснував суд першої інстанції, у межах спірних правовідносин функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України, а територіальне управління ДСА є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а відтак їх діяльність у сфері бюджетних відносин регулюється, зокрема, Бюджетним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Частиною 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України).

Територіальне управління ДСА України як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік (2022-2024 роки).

Таким чином, заходи по фінансовому забезпеченню місцевих загальних судів Херсонської області включають в себе і нарахування та виплату суддівської винагороди.

З огляду на наведене, питання щодо формування кошторисів і щомісячних розписів видатків, зокрема видатків на виплату суддям суддівської винагороди, вирішується не самостійно територіальними органами Державної судової адміністрації України, а останні здійснюють фінансування судів щодо указаних виплат на підставі відповідних розпорядчих та облікових документів судів, якими з дотриманням вимог закону визначається розмір суддівської винагороди, яка підлягає сплаті судді відповідного суду.

У контексті спірних правовідносин, суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно зі ст. 148 та 149 Закону № 1402-VIII, ТУ ДСА України в Херсонській області діє як розпорядник бюджетних коштів для місцевих судів та виконує відповідні розпорядчі та облікові документи судів, зокрема, при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди. У даному випадку, зазначене управління не виступає самостійним суб`єктом у прийнятті рішень щодо виплат, а виконує покладені на нього функції.

Відтак, спірним питанням у межах даної справи є ненарахування та невиплата ТУ ДСА України в Херсонській області позивачці суддівської винагороди за період з 01.05.2022 по 26.03.2024 (день звернення до суду з позовом).

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі звернення позивачки від 29.05.2023 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області щодо неотримання суддівської винагороди, останнє 31.05.2023 звернулося до голови Ради суддів України з листом за вих. № 03-378/23 про надання роз`яснення з порушеного питання.

У листі відповідач зазначав, що починаючи з травня 2022 року в табелі обліку використання робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області позивач обліковується з відміткою під кодом НЗ (нез`ясовані причини неявки), у зв`язку з тим, що з травня 2022 року зв`язок з нею був відсутній, місцезнаходження невідоме. Територіальним управлінням не нараховується та не виплачується суддівська винагорода з травня 2022 року по теперішній час. За вказаний період суддя жодного разу не звернулась до Територіального управління щодо неотримання нею суддівської винагороди. Лише у березні та квітні поточного року через Державну судову адміністрацію України надійшли заяви від судді щодо не виплат їй суддівської винагороди з травня минулого року та не виплат відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду в частині доплат за вислугу років та за науковий ступінь за липень 2021 року, допомогу при переїзді на роботу в іншу місцевість, суддівської винагороди в період з 18.04.2020 по 28.08.2020 на підставі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У листі також зазначено, що у квітні 2023 року надійшла заява до Територіального управління про надання довідки до Вищої ради правосуддя для розгляду питання відрядження судді до Сихівського районного суду міста Львова. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.05.2023 судді було відмовлено у відрядженні. В табелі обліку робочого часу Білозерського районного суду за травень поточного року суддя також обліковується з відміткою як нез`ясовані причини неявки.

Враховуючи викладене в листі, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області просило Раду суддів України надати роз`яснення з приводу порушеного питання.

За наслідками розгляду листа від 31.05.2023 № 03-378/23, Рада суддів України направила 26.06.2023 на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області лист за вих. № 9рс-294/23-вих, в якому, серед іншого, повідомила, що спеціальним законодавством не врегульовано порядок обліку робочого часу суддів, тому застосуванню підлягають положення наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», яким затверджено Табель обліку використання робочого часу та/або типова форма № П-5.

Позначення до табеля обліку використання робочого часу про причини відсутності на роботі (основна відпустка, відпустка за власний рахунок, лікарняний тощо) та інші відхилення від нормальних умов праці вносяться на підставі документів (листки непрацездатності, заяви) та кадрових наказів.

У свою чергу, відомості щодо судді, що не здійснює правосуддя (наприклад суддя, повноваження якого припинилися у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку на який його було призначено) позначаються до табеля обліку використання робочого часу на загальних підставах, оскільки після закінчення повноважень судді трудові відносини такого судді з судом не припиняються.

Посилаючись на рішення Ради суддів України від 25.11.2021 № 54 та від 05.08.2022 № 2, у листі звернуто увагу, що у випадках, коли суддя систематично та безпідставно відсутній на робочому місці під час робочого часу, що має наслідком незабезпечення розгляду судових справ у розумні строки або має ознаки умисного ухилення суддею від здійснення правосуддя, розпорядники бюджетних коштів, збори суддів відповідного суду вправі ухвалювати відповідні рішення (розпорядчі акти), якими фіксувати відповідну поведінку. Такими ж розпорядчими актами може фіксуватися наявність підтвердженої інформації про колабораційні дії.

На підставі таких розпорядчих актів відсутність судді необхідно відмічати у табелі умовним позначенням "НЗ" ("відсутність з нез`ясованих причин") або "І" ("інші причини неявки"). Після з`ясування обставин та виявлення, що причини відсутності були поважні, або ж, що раніше надана інформація не підтвердилась, табель обліку використання робочого часу можна скорегувати.

27.06.2023 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області направило на адресу позивачки лист за вих. № 01-454/23, в якому, посилаючись на роз`яснення Ради суддів України, повідомило, що починаючи з травня 2022 року в табелі обліку використання робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області суддя Біла - ОСОБА_2 обліковується з відміткою під кодом НЗ (нез`ясовані причини неявки), у зв`язку з тим, що з травня 2022 року зв`язок з нею був відсутній, місцезнаходження невідоме.

На підставі табелю обліку використання робочого часу працівників Білозерського районного суду, Територіальним управлінням не нараховується та не виплачується суддівська винагорода судді Білій ОСОБА_2 з травня 2022 року по теперішній час.

У листі також роз`яснено, що відповідно до рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 2, після з`ясування обставин та виявлення, що причини відсутності були поважні, можливе коригування табелю обліку робочого часу.

Крім того, в листі зазначено, що станом на 01.06.2023 сума суддівської винагороди, яка не була нарахована та не була виплачена становить 1188681,00 грн.

Отримання від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області листа від 27.06.2023 за вих. № 01-454/23 позивачкою під час розгляду справи по суті не заперечувалося, а також долучено вказаний лист до матеріалів позову.

Окрім того, судова колегія враховує, що в матеріалах справи міститься лист Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 14.09.2023 за вих. № 04-691/23, направлений на адресу позивачки за наслідками розгляду її заяви про надання відомостей та отримання копій табелів обліку робочого часу.

Із змісту вказаного листа встановлено, що в період з травня 2022 року по серпень 2022 року табелі обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області підписані головою суду ОСОБА_3 та в.о. керівника апарату суду ОСОБА_4 , з вересня 2022 року по квітень 2023 року вищезазначені табелі підписані в.о. керівника апарату суду ОСОБА_4 , а з травня по теперішній час - в.о. керівника апарату суду Тищенко Т.Б.

Стосовно отримання копій табелів обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області, в листі рекомендовано звернутися до в.о. керівника Білозерського районного суду Херсонської області, оскільки Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області не є розпорядником зазначеної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законм України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (частина перша статті 1 та частина перша статті 2 Закону України "Про оплату праці").

Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Наразі, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не регламентує порядок виплати суддівської винагороди та порядок обліку робочого часу судді, а визначає лише розмір та складові суддівської винагороди.

Як доцільно зауважив суд першої інстанції, у постанові від 17.02.2015 № 21-8а15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Судді є спеціальними суб`єктами, при цьому ані Закон України "Про судоустрій і статус суддів", ані трудове законодавство не містить окремих положень щодо обліку робочого часу суддів, з огляду на що, для його визначення, необхідно керуватися загальними нормами трудового законодавства, яке поширюється на всіх працівників.

Порядок обліку робочого часу працівників будь-яких підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності затверджений наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці".

Отже, враховуючи, що спеціальним законодавством не врегульовано спірні правовідносини, з метою обліку робочого часу суддів потрібно застосовувати положення наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці".

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.01.2021 у справі № 580/112/19 та від 09.09.2021 у справі № 2340/4509/18.

Порядок організації обліку оплати праці працівників місцевих судів визначено Типовим положенням про організацію бухгалтерського обліку в місцевих та апеляційних загальних і спеціалізованих судах, Державній судовій адміністрації України, її територіальних управліннях, Вищій кваліфікаційній комісії судців України, Національній школі суддів України, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08.11.2017 № 1025, зі змінами та доповненнями (далі - "Типове положення").

Згідно з пунктом 3 розділу VII Типового положення організація обліку оплати праці для обліку робочого часу використовується Табель обліку використання робочого часу та/або типова форма № П-5, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2017 № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці".

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається в розмірі не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку нарахованого за такий період фонду оплати праці працівника (п. 4 Типового положення).

Порядок організації роботи апарату місцевого, апеляційного, вищого спеціалізованого суду визначає Типове положення про апарат суду, затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 08.02.2019 № 131, згідно якого апарат місцевого відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" здійснює організаційне забезпечення роботи суду.

Згідно п. 8 цього Типового положення, відповідно до основних завдань, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", апарат суду, в т.ч.: організовує та забезпечує ведення діловодства в суді, забезпечує підготовку й складання документів відповідно до інструкції з діловодства в суді, інших актів законодавства України; забезпечує ведення, облік, формування, опрацювання, надсилання, друкування, тиражування, використання, зберігання та знищення матеріалів, документів та інших матеріальних носіїв інформації, пов`язаних із діяльністю суду; веде кадрове діловодство суду, в тому числі особові справи суддів у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Радою суддів України; розробляє проект структури та штатного розпису суду; забезпечує підготовку пропозицій до бюджетного запиту; виконує інші функції, пов`язані із забезпеченням діяльності суду.

26.11.2010 Радою суддів України, відповідно до ст. 113, ч. 5 ст. 127, п.п. 3.6 п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 162, п. 16 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Положення про Раду суддів України, затвердженого 16.09.2010 X позачерговим з`їздом суддів України, затверджено Положення про автоматизовану систему документообігу суду, погодженого Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до пункту 2.3.8 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (зі змінами та доповненнями) копія табеля обліку використання робочого часу щодо суддів відповідного суду, що складається для виплати заробітної плати, вноситься відповідальною особою суду до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після підписання цього табеля.

Отже, нарахування суддівської винагороди суддям, здійснюється, у тому числі, на підставі табелів обліку робочого часу, копії яких передаються місцевими загальними судами територіальному управлінню державної судової адміністрації.

Як було встановлено в ході розгляду справи, починаючи з травня 2022 року в табелі обліку використання робочого часу Білозерського районного суду суддя Біла- ОСОБА_2 обліковується з відміткою під кодом «НЗ» (нез`ясовані причини), у зв`язку з тим, що з травня 2022 року зв`язок з нею був відсутній, місцезнаходження невідоме.

На виконання наказу Державної судової адміністрації України № 403 від 04.11.2022 «Про запровадження моніторингу місця перебування та форм організації роботи», а також наказу Державної судової адміністрації України № 506 від 31.10.2023 року «Про моніторинг місця перебування та видів організації роботи» постійно зазначається про те, що Білозерський районний суд Херсонської області не володіє інформацією про перебування судді ОСОБА_1 на підконтрольній Україні території чи не підконтрольній території, оскільки жодного разу з початку військового вторгнення російської федерації на територію України, остання не виходила на зв`язок.

В ході дослідження табелів обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області за період з травня 2022 року по березень 2024 року (включно) встановлено, що табелі обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області підписані уповноваженими особами, які відповідальні за здійснення обліку робочого часу суду. Починаючи з травня 2022 року по березень 2024 року (включно) в табелях обліку використання робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області суддя Біла-Кисельова А.А. обліковувалась з відміткою під кодом НЗ (нез`ясовані причини).

Таким чином, ненарахування та невиплата суддівської винагороди позивачці за спірний період з травня 2022 року по березень 2024 року (включно) були здійснені Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області на підставі табелів обліку робочого часу Білозерського районного суду Херсонської області за травень 2022 року по березень 2024 року (включно), в яких суддя Біла - Кисельова А.А. обліковується з відміткою під кодом «НЗ» (нез`ясовані причини неявки).

При цьому, слід врахувати, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Херсонській області листом від 27.06.2023 за вих. № 01-454/23 позивачці було роз`яснено, що відповідно до рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 2 після з`ясування обставин та виявлення, що причини відсутності були поважні, можливе коригування табелю обліку робочого часу.

Натомість, матеріали справи не містять доказів звернення позивачки до Білозерського районного суду Херсонської області із клопотанням (заявою) про внесення коригування до табелів обліку робочого часу за травень 2022 року - березень 2024 року (включно), із наведенням обставин та причин поважності відсутності протягом вказаного періоду.

В матеріалах справи також відсутні будь які докази оскарження позивачкою в судовому порядку дій посадових осіб Білозерського районного суду Херсонської області щодо внесення даних до табелів обліку робочого часу за травень 2022 року - березень 2024 року (включно) стосовно неї та, відповідно, судові рішення з даного приводу.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в межах даних спірних правовідносин протиправних дій (бездіяльності) з боку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області в частині не нарахування та не виплати позивачці суддівської винагороди у спірному періоді.

Також, колегія суддів в розрізі встановлених обставин справи вважає обгрунтованою позицію суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог, звернутих до Державної судової адміністрації України, оскільки у спірних правовідносинах даний відповідач не вчиняв жодних дій (бездіяльності) відносно позивачки, як такий, що не наділений повноваженнями стосовно нарахування та виплати суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів.

При цьому, судова колегія, надаючи оцінку клопотанню позивача, апелянта у справі, про витребування додаткових доказів відзначає, що відповідно до приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, заявлене позивачкою клопотання задоволенню не підлягає, оскільки останньою не доведена неможливість подання відзначених нею доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї. До того ж, з матеріалів справи не встановлено, що аналогічне клопотання заявлялось нею і в суді першої інстанції.

Окрім того, судова колегія враховує, що, як зазначає сама апелянт по справі, її колеги, судді Білозерського районного суду Херсонської області, усі були відряджені в безпечні райони з 2022 року. При цьому, доказів оскарження дій суб`єктів владних повноважень щодо незабезпечення їй права, як судді, бути відрядженою для виконання повноважень судді у безпечному районі, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій не надано.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Боровицький О. А.