Справа № 420/7556/25
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7556/25
У Х В А Л А

27 травня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 25.06.2024 року №19.08-14/72, яким скасовано статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; зобов`язання Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 статус внутрішньо переміщеної особи та виплату допомоги на проживання з 25.06.2024 року.

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк на усунення недоліків з дня отримання копії ухвали шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду від представника позивача надійшла заява, в якій представник позивача просить поновити строк звернення до суду. В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що 19.05.2022 рішенням Управління соціального захисту Пересипського району позивачу було призначено допомогу у розмірі 2000 гривень з 01.03.2022 по 30.06.2022 року. 25.06.2024 року рішенням управління позивачці було скасовано статус внутрішньо переміщеної особи через подання завідомо недостовірних відомостей. При цьому заявниця не подавала до відповідача жодних нових відомостей, а подані у 2022 році відомості підтверджені документами, що додавалися до заяви. 12.08.2024 року представником позивача направлено скаргу на дії службових осіб Управління соціального захисту Пересипського району. Департамент соціальної та сімейної політики листом № 767/05/03-28/2-25/Л-78-1.1-елг-АЗ повідомив, що визнав дії Управління соціального захисту населення Пересипського району незаконними, та було доручено повернутись до розгляду звернення позивача та вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства. 03.02.2025 представником позивача було отримано відповідь, що Управління повторно переглянуло особову справу та залишило рішення від 25.06.2024 року без змін. Таким чином, хоча рішення і прийнято 25.06.2024, однак відповідач після 30.08.2024 здійснював його перегляд, але про результати жодним чином не повідомив. Таким чином, строк оскарження рішення від 25.06.2024 почався з моменту коли позивач дізналась про результати перегляду оскаржуваного рішення, тобто після 03.02.2025 року.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду та просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 25.06.2024 року №19.08-14/72, яким скасовано статус внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити ОСОБА_1 статус внутрішньо переміщеної особи та виплату допомоги на проживання з 25.06.2024 року.

З доданих до позовної заяви копій документів вбачається, що 25 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеною особою та заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. (а.с. 39-41).

За результатом розгляду наданих позивачем документів, Управлінням соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси видало ОСОБА_1 довідку внутрішньо переміщеної особи з м. Кам`янка-Дніпровська, Василівського району, Запорізької області, що підтверджується дублікатом довідки від 25.06.2022 року № 5138- (а.с. 43, 51).

19.05.2022 року Управлінням соціального захисту Пересипського району повідомило ОСОБА_1 про призначення допомогу у розмірі 2000 гривень з 01.03.2022 по 30.06.2022 року. (а.с. 42).

25.06.2024 року Управлінням соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради прийнято рішення № 19.08-14/72, яким ОСОБА_1 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з підстав подання завідомо недостовірних відомостей. (а.с. 54)

Листом від 02.07.2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що заява про встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи була сформована ОСОБА_1 з використанням мобільного додатку Порталу Дія 25.06.2022 року, як такої, що має місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 19.06.2024 року ОСОБА_1 вперше звернулась на прийом з питання подовження виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2019 року проживали в м. Одесі та навчались у «Одеському національному морському університеті» згідно з наказом від 01.08.2019р. №206-вк/дфн за кошти державного бюджету з 1 курсу денної форми навчання факультету Воднотранспортних та шельфових споруд ОС «Бакалавр» за спеціальністю 192. «Будівництва та цивільна інженерія». Згідно з абц. 17 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві про взяття на облік, несе заявник. Також, до ОСОБА_1 було Доведено дію 29 пункту Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 «Про порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», яким визначено, що у разі надання особою недостовірної «інформації суми виплаченої допомоги за певний період повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Враховуючи викладене, та те що за повідомленням ОСОБА_1 на прийомі 25.06.2024 року підтверджувальних документів стосовно факту переміщення на 01.01.2022 року ОСОБА_1 не має, статус внутрішньо переміщеної особи скасовано рішенням управління від 25.06.2024 №19.08-14/72. Надміру виплачені кошти допомоги за період з 01.06.2022 року по 29.02.2024 року у сумі 42000,00 грн ОСОБА_1 необхідно повернути впродовж місяця на Держказначейську службу України, м. Київ на рахунок Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. (а.с. 58-59)

При цьому, 04.07.2024 року позивачем ОСОБА_1 отримано повідомлення від 25.06.2024 року № 19.08-14/72, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.06.2022 № 5138-.

В той же час, згідно листа Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси від 03.02.2025 року, листом Національної соціальної сервісної служби України від 19.08.2024 року № 0000-03.3-6/69-2024/13414 надані роз`яснення чинного законодавства з порушеного питання та рекомендовано Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної військової адміністрації переглянути справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням обставин. В свою чергу Департамент листом від 30.08.2024 № 4873/01-40/2-24/С-425-1.4-елн-АЗ доручив управлінню повернутися до розгляду звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Управлінням було повторно переглянуто особові справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Оскільки документи, які могли б підтвердити проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою реєстрації на початок воєнного стану на момент перегляду справи надані не були, рішення управління про скасування їм довідок внутрішньо переміщених осіб залишилось без змін.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Верховний Суд в постанові від 28 листопада 2022 року по справі №140/11951/21 вказав, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: - територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; - місце проживання (місцезнаходження) заявника; - ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; - тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; - наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; - поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

В постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд також зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36). У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява №37878/02, параграф 50).

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.75 p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення "Guerin v. France" від 29.07.98 p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.98 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з поважних причин.

Згідно п. 14 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому розгляд справи слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 171, 240, 243, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити розгляд справи № 420/7556/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук