Справа № 640/19095/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

пр-к позивача Новгородська І.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» про надання дозволу на погашення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ», в якому просило суд надати Головному управлінню ДПС у м. Києві, як відокремленому підрозділу Державної податкової служби України, дозвіл на погашення всієї суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у м.Києві до ТОВ ВП «ЗВЗ» про надання дозволу на погашення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15 грудня 2022 року, відповідно до ст. 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-ІХ (в редакції, чинній з 26 вересня 2024 року, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями […], передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України.

За результатом автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/19095/22 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року адміністративну справу прийнято до провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 14 квітня 2025 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 травня 2025 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився та явку уповноваженого представника до суду не забезпечив. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2022 року Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ», в якому просило суд надати Головному управлінню ДПС у м. Києві, як відокремленому підрозділу Державної податкової служби України, дозвіл на погашення всієї суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Після прийняття справи до провадження Донецького окружного адміністративного суду згідно ухвали від 03 лютого 2025 року, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання до суду:

- доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення з описом вкладення від 28 жовтня 2022 року або відповідно до частини другої статті 161 КАС України;

- належним чином завірені всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а саме: податкові декларації від 19.12.2016 №, від 19.012017 №, від 16.02.2017 №, від 20.03.2017 №, від 18.04.2017 №, від 18.10.2017 №; від 04.11.2016 №, від 08.02.2017 №, від 03.05.2017 №, від 01.11.2017 №, та податкові повідомлення-рішення від 02.02.2016 №, від 05.06.2018 №, від 14.05.2019 №, від 12.02.2020 №; від 10.03.2015 №, від 27.04.2018 №, від 30.11.2018 №, або зазначити причини неможливості надання таких доказів.

На виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року представником позивача 07 лютого 2025 року надано до суду заяву про усунення недоліків, в якій, зокрема, представник позивача зазначив, що на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі №640/19095/22 Головне управління ДПС у м. Києві надає суду:

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2020 №;

- податкове повідомлення-рішення від 27.04.2018 №;

- податкове повідомлення-рішення від 30.11.2018 № ;

- податкове повідомлення-рішення від 05.06.2018 № ;

- податкову декларацію з податку на додану вартість за 2017 рік 9 місяць від 18.10.2017;

- податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2017 року від 24.07.2017;

- податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за три квартали 2017 року від 01.11.2017;

- ІКП з податку на прибуток;

- ІКП з ПДВ.

Стосовно іншої частини податкових декларацій та ППР позивач зазначив, що їх правомірність вже досліджувалась в межах справи №813/2169/17, копія постанови ЛОАС від 02.08.2017 за результатами розгляду якої наявна в матеріалах справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто всі недоліки адміністративного позову у строк, встановлений ухвалою суду від 03 лютого 2025 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України ( в редакції ,чинній на час подання позовної заяви до суду), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 5 КАС України ( в редакції ,чинній на час подання позовної заяви до суду), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог п.8 ч.5 ст.160 КАС України ( в редакції ,чинній на час подання позовної заяви до суду) в позовній заяві зазначаються, поміж іншого: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 161 КАС України ( в редакції ,чинній на час подання позовної заяви до суду), до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 13-15 статті 171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст.160,161,172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Аналіз наведених норм свідчить, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як самої позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання.

При цьому, слід зазначити, що оцінка позовної заяви та констатація певних недоліків у ній є суб`єктивною. Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо певні недоліки є неістотними, можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду і не впливають на оцінку обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі. Подання ж доказів можливе і на наступних стадіях судового процесу, а тому суд не вправі через неподання доказів (або нібито їх невідповідність) при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2022р. у справі № 320/7112/21.

Наразі, колегією суддів встановлено, що залишаючи позовну заяву спочатку без руху та, у подальшому, без розгляду, суд 1-ї інстанції зазначив, що позивачем не долучено вичерпний перелік копії податкових декларацій та податкових повідомлень-рішень, на які посилається суб`єкт владних повноважень в обґрунтування позовних вимог.

При цьому, ст.77 КАС України також закріплено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, окрім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (ч.3 ст.80 КАС України).

Як визначено у ч.10 ст.79 КАС України, докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Також, слід звернути увагу й на те, що за правилами ч.2 ст.94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або ж в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст.94 КАС України).

Проаналізувавши наведені норми КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи шляхом прийняття ухвал про витребування доказів. Водночас, позивач у випадку не долучення певного доказу до позовної заяви має право заявити клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. У разі, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії документа, який долучений до матеріалів справи, відповідний доказ може не братися судом до уваги.

Натомість, зазначена обставина не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення її без розгляду.

Так, згідно з п.п.1,3 ч.2 ст.173 КАС України, завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог і складу учасників судового процесу, а також визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, а тому, у разі необхідності, після відкриття провадження у справі та під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції має право на підставі п.п.3,7 ч.2 ст.180 КАС України заслухати уточнення позовних вимог, з`ясувати, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання, та, відповідно, вирішити питання про витребування додаткових доказів.

Оцінка ж доказів у межах заявлених позовних вимог надається судом при ухваленні рішення по суті спору (ст.244 КАС України).

Тобто, суд першої інстанції у разі необхідності витребування доказів, у тому числі додаткових, має обов`язок це зробити в підготовчому провадженні.

Проаналізувавши підстави для залишення позовної заяви без руху, та як наслідок залишення її без розгляду, предмет та підстави позову, а також доводи позивача, зазначені в письмових запереченнях, колегія суддів вважає, що такі недоліки можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду, оцінені при вирішені справи по суті, проте не впливають на оцінку обставин, які стали підставою для відкриття провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в частині не надання всіх доказів є формальним підходом до застосування ст.ст.160,161 КАС України, а в подальшому залишенню позову без розгляду, із урахування приписів ст.ст.180,244 цього Кодексу.

Однак, щодо ненадання доказів надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до частини другої статті 161 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву та додані до неї документи подано представником позивача до суду в паперовій формі, які одержано судом 03 листопада 2022 року, що підтверджується печаткою Окружного адміністративного суду міста Києва.

Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (в редакції чинній на дату звернення до суду з цим позовом) (далі - Правила) рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «M», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Наразі, позивачем не надано суду першої інстанції доказ надіслання позовної заяви з усіма додатками рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу, зокрема в матеріалах справи відсутнє зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачем додано фіскальний чек від 28 жовтня 2022 року про направлення рекомендованого листа на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» та Список №3 листів рекомендованих.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту «списку №3 листів рекомендованих» (а.с.4) не можливо встановити дату відправлення та його зміст. Зі змісту фіскального чеку не вбачається яке саме рекомендоване відправлення надсилалося та якому адресату.

Отже, судом першої інстанції правильно зауважено, що фіскальний чек від 28 жовтня 2022 року та Список №3 листів рекомендованих не є належними доказами відправлення та вручення відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів.

Ці недоліки позовної заяви не було усунуто у заяві позивача від 07.02.2025р.(а.с.80-81).

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, докази, що позивач виконав вимогу суду та усунув недоліки позовної заяви відсутні.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що невиконання позивачем хоча б однієї вимоги, встановленої ухвалою про залишення позову без руху, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про не усунення позивачем у визначений судом строк недоліків позовної заяви є обґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, покладені в основу оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інша частина доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 27.05.2025р.)