Справа № 620/16874/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Кобаля М.І., Штульман І.В..

за участі секретаря судового засідання Шіндер Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні згідно з статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного заволодіння, привласнення чи розтрати 13 351, 23 грн коштів з пенсійного рахунку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача повернути ОСОБА_1 негайно на пенсійний рахунок привласнені чи розтрачені суму коштів у розмірі 13 351, 23 грн;

- визнати протиправними дії відповідача щодо не виконання рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2024 року в справі № 736/829/24 в обумовлені законодавством України строки, адже постанови про закінчення зазначених вище виконавчих проваджень вона винесла лише 17 вересня 2024 року. Тим щонайбільше, вона фактично зняла арешт із мого рахунку в Ощадбанку лише в кінці вересня 2024 року, тобто, майже через три місяці після ухваленого судом рішення, яке зобов`язує зробити це негайно;

- постановити окрему ухвалу щодо протиправних шахрайських дій відповідача щодо заволодіння, привласнення чи розтрати його коштів з пенсійного рахунку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на те, що відповідач, діючи на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М., відкрив виконавчі провадження, у межах яких у квітні 2024 року здійснено стягнення грошових коштів з його пенсійного рахунку в сумі 13 351, 23 грн. Цей виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню, рішенням Корюківського районного суду від 01 липня 2024 року у справі № 736/829/24, однак виконавець продовжила виконання вже після набрання цим рішенням законної сили. Крім того, за твердженням ОСОБА_1 , стягнення відбулося з рахунку, на який надходить пенсія, у порушення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11 квітня 2023 року № 3048-IX, який забороняє примусове звернення стягнення на кошти такого характеру у межах суми, що не перевищує двох мінімальних зарплат. Виконавець Яковенко Т.М. всупереч приписам законодавства та рішенню суду, несвоєчасно скасувала арешт рахунку, чим фактично унеможливила користування належними йому коштами протягом тривалого періоду.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 передано до Корюківського районного суду Чернігівської області, оскільки позов стосується дій приватного виконавця, вчинених у зв`язку з виконанням рішення цього районного суду. Тому, з огляду на положення частини п`ятої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), такі справи розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним, який видав виконавчий документ.

Ухвалою судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяни Миколаївни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що спір стосується дій приватного виконавця, вчинених у межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, а отже, така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Водночас, оскільки виконавчий документ виданий не цим судом, а будь-яких рішень про примусове стягнення в адміністративній справі ним не ухвалювалося, справа не підлягає розгляду саме цим районним судом як адміністративним. Тому відмовив у відкритті провадження.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що суд неповно з`ясував обставини справи, не встановив значимі для спору факти, порушив норми процесуального права та виніс рішення у неповноваженому складі, оскільки до винесення ухвали заявник подав заяву про відвід судді.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих матеріалів вбачається, що предметом оскарження є дії приватного виконавця Яковенко Т.М., вчинені у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 75088 від 31 травня 2021 року. Зокрема, позивач оскаржує стягнення коштів з пенсійного рахунку та невиконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, виконавче провадження, дії в межах якого оскаржуються, не було відкрито на підставі судового рішення, а тому не має ознак провадження, пов`язаного з виконанням судового рішення, ухваленого в адміністративній справі.

З огляду на це, частина п`ята статті 287 КАС України, відповідно до якої адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, не підлягає застосуванню.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, а також правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 346/79/17, дії приватного виконавця, вчинені під час виконання рішень, винесених не судами, зокрема виконавчих написів, можуть бути оскаржені до відповідного окружного адміністративного суду.

Таким чином, вказана справа за своєю природою є публічно-правовою і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом та не може бути розглянута Корюківським районним судом Чернігівської області у межах юрисдикції, визначеної статтею 287 КАС України.

Ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року, якою позов ОСОБА_1 передано до Корюківського районного суду Чернігівської області за підсудністю, не була оскаржена і набрала законної сили.

У даній справі суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки законності та обґрунтованості ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року про передачу справи до Корюківського районного суду, оскільки предметом перегляду в апеляційному порядку є лише ухвала районного суду про відмову у відкритті провадження. Така оцінка виходила б за межі предмета апеляційного перегляду та не стосується правильності ухвали про відмову у відкритті провадження, яка є самостійним процесуальним актом.

Разом з тим, сам факт набрання законної сили такою ухвалою не усуває обов`язку суду, до якого передано справу, перевірити її юрисдикційну належність, тобто встановити, чи входить спір до меж предметної компетенції цього суду.

Відповідно до статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, а адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, підлягає обов`язковому прийняттю до провадження судом, якому вона адресована.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19 зазначено, що зміст положень статей 29 і 30 КАС України не може тлумачитися ізольовано або формально, без урахування системного характеру інституту підсудності в адміністративному процесі. Підсудність охоплює не лише територіальний аспект, а й предметний, який розмежовує юрисдикцію судів різних інституційних рівнів залежно від характеру спірних правовідносин.

Великою Палатою Верховного Суду наголошено, що стаття 30 КАС України спрямована на запобігання конфліктам виключно щодо територіального розмежування повноважень між адміністративними судами одного рівня, тоді як ситуації, коли суд отримує справу, яка взагалі не належить до юрисдикції адміністративного судочинства або до юрисдикції цього конкретного суду, не є спором про підсудність у розумінні цієї статті.

Спір не може розглядатися Корюківським районним судом Чернігівської області як адміністративним не через територіальну непідсудність, а через відсутність предметної юрисдикції.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду рішення суду, який відмовляє у відкритті провадження у справі, що не належить до його предметної підсудності, не може розцінюватися як порушення заборони, встановленої статтею 30 КАС України.

Отже, Корюківський районний суд Чернігівської області, встановивши, що справа не належить до його юрисдикції, не лише мав право, а й був зобов`язаний відмовити у відкритті провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

При цьому, колегія суддів апеляційного адміністративного суду за приписами частини шостої статті 170 КАС України роз`яснює заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Чернігівського окружного адміністративного суду.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із заявленим відводом, є безпідставними, оскільки відповідно до ухвали судді Корюківського районного суду Чернігівської області Кутового Ю.С. від 11 березня 2025 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано для вирішення іншому судді, а ухвалою судді цього суду Пархомчуком Т.В. від 13 березня 2025 року у задоволенні заяви про відвід відмовлено. Таким чином, питання вирішено в межах процедури, встановленої процесуальним законом.

Оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а його висновки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають судовій практиці, колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.

Повний текст постанови виготовлено 28.05.2025.