Справа № 460/12665/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12665/24 пров. № А/857/3404/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Дубенської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №460/12665/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубенської міської ради, міського голови м.Дубно Антонюка Василя Михайловича про визнання протиправними та скасування наказів у частині, стягнення збитків, -

суддя в 1-й інстанції Щербаков В. В.,

дата ухвалення рішення 17 грудня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 17 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів Дубенської міської ради, міського голови м.Дубно Антонюка Василя Михайловича, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними та скасувати розпорядження міського голови Дубенської міської ради Василя Антонюка від 19 січня 2024 року №13-к «Про преміювання», від 23 лютого 2024 року №29-к «Про преміювання», від 25 березня 2024 року №38-к «Про преміювання», від 25 квітня 2024 року №44-к «Про преміювання», від 27 травня 2024 року №55к «Про преміювання», від 27 червня 2024 року №68к «Про преміювання», від 25 липня 2024 року №80к «Про преміювання», від 26 серпня 2024 року №95к «Про преміювання» в частині «не встановлення премії начальнику управління освіти ОСОБА_1 у зв`язку з дисциплінарним стягненням (розп. міського голови від 10 січня 2024 року №3-к)» та зобов`язати Дубенську міську раду нарахувати та виплатити їй матеріальні збитки у виді недоотриманої частини заробітної плати, як упущеної вигоди у розмірі 43936,19 грн (сорока трьох тисяч дев`ятсот тридцяти шести гривень 19 копійок) стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано розпорядження міського голови Дубенської міської ради Василя Антонюка від 19 січня 2024 року №13-к «Про преміювання», від 23 лютого 2024 року №29-к «Про преміювання», від 25 березня 2024 року №38-к «Про преміювання», від 25 квітня 2024 року №44-к «Про преміювання», від 27 травня 2024 року №55к «Про преміювання», від 27 червня 2024 року №68к «Про преміювання», від 25 липня 2024 року №80к «Про преміювання», від 26 серпня 2024 року №95к «Про преміювання» в частині «не встановлення премії начальнику управління освіти ОСОБА_1 у зв`язку з дисциплінарним стягненням (розпорядження міського голови від 10 січня 2024 року №3-к)». Зобов`язано Дубенську міську раду повторно розглянути питання преміювання ОСОБА_1 за період квітня серпня 2024 року за підсумками її роботи у відповідному місяці. Стягнуто з Дубенської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7751,68 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що питання виплати премії є дискреційними повноваженнями роботодавця і вирішується ним відповідно до особистого вкладу працівника в загальні результати роботи, а також у межах коштів, передбачених кошторисом на преміювання та економії фонду оплати праці, а тому така виплата не є обов`язковою. Крім того, зазначає, що невиплата будь-якій посадовій особі міської ради премії не призводить до погіршення умов оплати праці передбачених відповідними нормативними актами. Таким чином, суд не вправі втручатися у власні повноваження роботодавця щодо визначення розміру заохочення працівників у формі преміювання, а відтак суд безпідставно скасував розпорядження міського голови про преміювання за період з січня по серпень 2024 року, оскільки останні прийнятті в межах наданої законом дискреції. Також зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази підготовки позовної заяви саме Адвокатським бюро Альонової Мар`яни Астрея, а тому витрати на правову допомогу, які передбачені додатком до договору від 16 жовтня 2024 року №87/24 є непідтвердженими, а тому вимога про їх стягнення не підлягала задоволенню. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови м. Дубно Василя Антонюка від 29 червня 2021 року №85-к ОСОБА_1 працює в Дубенській міській раді на посаді начальника управління освіти Дубенської міської ради з 01 липня 2021 року.

За період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2023 року в управлінні освіти Дубенської міської ради Управлінням Західного офісу Держаудитслужби Рівненської області було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності, за результатами якої складено Акт ревізії №13-17-03-06/18 від 05 грудня 2023 року та поставлена вимога про усунення виявлених порушень законодавства №131703-14/3317-2023 від 14 грудня 2023 року.

18 грудня 2023 року Управлінням Західного офісу Держаудитслужби Рівненської області було направлено до Дубенської міської ради лист за №131703-13/3355-2023 про результати ревізії управління освіти Дубенської міської ради.

29 грудня 2023 року №3110 у відповідь на лист Управління Західного офісу Держаудитслужби Рівненської області за №131703-13/3355-2023 про результати ревізії управління освіти Дубенської міської ради та резолюції міського голови Василя Антонюка від 19 грудня 2023, управлінням освіти Дубенської міської ради було надано письмові пояснення щодо результатів ревізії.

10 січня 2024 року міським головою м. Дубно ОСОБА_2 було видано розпорядження №3-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 ».

Вказані обставини встановлені рішення суду від 10 квітня 2024 року у справі №460/1195/24, яке набрало законної сили, а тому в силу вимог ст.78 КАС України доказуванню не підлягають.

Не погоджуючись із вищевказаним розпорядженням №3-к від 10 січня 2024 року, позивачка звернулась до суду з позовом до Дубенської міської ради Рівненської області, міського голови м. Дубно ОСОБА_4 , в якому просила визнати протиправним та скасувати Розпорядження міського голови м. Дубно Василя Антонюка №3-к від 10 січня 2024 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; стягнути з відповідачів матеріальні збитки за невиплачену додаткову винагороду у виді щомісячних премій, в зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення; стягнути з відповідачів матеріальні збитки та моральну шкоду за рахунок бюджетних асигнувань Дубенської міської ради.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження міського голови м. Дубно Василя Антонюка №3-к від 10 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Стягнуто з Міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки за не виплачену додаткову винагороду у вигляді щомісячних премій за січень, лютий та березень 2024 року, в зв`язку з накладенням на неї дисциплінарного стягнення, в сумі 14837,07 грн, матеріальні збитки за витрати на лікування в сумі 425,19 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2024 року апеляційну скаргу міського голови м. Дубно ОСОБА_4 та Дубенської міської ради, яка приєдналася до апеляційної скарги, задоволено частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в частині задоволення позову про стягнення з Дубенської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки за невиплачену додаткову винагороду у виді щомісячних премій за січень, лютий та березень 2024 року, в зв`язку з накладенням на неї дисциплінарного стягнення в сумі 14837,07 грн скасовано та прийнято постанову, якою в задоволені позову в цій частині відмовлено. В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року залишено без змін.

При цьому, за період з січня 2024 по серпень 2024 року відповідно до розпоряджень міського голови Дубенської міської ради Василя Антонюка від 19 січня 2024 року №13-к «Про преміювання», від 23 лютого 2024 року №29-к «Про преміювання», від 25 березня 2024 року №38-к «Про преміювання», від 25 квітня 2024 року №44-к «Про преміювання», від 27 травня 2024 року №55к «Про преміювання», від 27 червня 2024 року №68к «Про преміювання», від 25 липня 2024 року №80к «Про преміювання», від 26 серпня 2024 року №95к «Про преміювання» ОСОБА_1 не була встановлена у зв`язку з дисциплінарним стягненням (розп. міського голови від 10 січня 2024 року №3-к)».

Позивач у зв`язку з тим, що підстава винесення розпоряджень міського голови про преміювання, а саме: розпорядження відповідача 2 №3-к від 10 січня 2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 » визнано судом протиправним та скасовано, звернулась у суд з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження міського голови від 10 січня 2024 року №3-к, яке було підставою для невиплати премії позивачу, визнано протиправним та скасовано судовим рішенням у справі №460/1195/24, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваних розпоряджень міського голови в частині невстановлення ОСОБА_1 премії у зв`язку з накладеним дисиплінарним стягненням, при цьому, враховуючи ту обставину, що визначення розміру та виплата спірних доплат (премії) є дискреційними повноваженнями керівника відповідного органу, і суд не вправі перебирати на себе повноваження у виді визначення права та виплату чи не виплату інших заохочувальних та компенсаційних виплат відповідному працівнику, тому ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Дубенської міської ради повторно вирішити питання преміювання позивача за період квітня серпня 2024 року за підсумками її роботи у відповідному місяці. Крім того, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, в решті витрат на професійну правничу допомогу відмовив.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в органах та на посадах місцевого самоврядування унормовані, насамперед, приписами Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-III).

Згідно зі ст.2 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон №2493-III) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

За змістом ст.4 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Відповідно до ст.7 Закону України №2493-III посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України Про запобігання корупції та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.8 Закону України №2493-III основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

За змістом ч.2, 3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналогічні положення викладено у статті 15 Закону України Про оплату праці (далі Закон України №108/95-ВР).

Відповідно до ст.2 Закону України №108/95-ВР у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інші заохочувальні та компенсаційні виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно зі ст.21 Закону України №2493-III посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет. Групи за оплатою праці працівників виконавчих апаратів обласних рад, виконавчих органів міських рад встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади врегульовано положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова №268).

За змістом п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надано права, у межах затвердженого фонду оплати праці, зокрема здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Так, премія виплачується понад основну заробітну плату, як стимулювання та заохочення за успішну трудову діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розпорядженнями міського голови Дубенської міської ради Василя Антонюка від 19 січня 2024 року №13-к «Про преміювання», від 23 лютого 2024 року №29-к «Про преміювання», від 25 березня 2024 року №38-к «Про преміювання», від 25 квітня 2024 року №44-к «Про преміювання», від 27 травня 2024 року №55к «Про преміювання», від 27 червня 2024 року №68к «Про преміювання», від 25 липня 2024 року №80к «Про преміювання», від 26 серпня 2024 року №95к «Про преміювання» ОСОБА_1 не була встановлена премія. Підстава: у зв`язку з дисциплінарним стягненням (розп. міського голови від 10 січня 2024 року №3-к)».

Так, як встановлено вище, 10 січня 2024 року міським головою м. Дубно Василем Антонюком було видано розпорядження №3-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 ».

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, на час вирішення спірних правовідносин розпорядження міського голови від 10 січня 2024 року №3-к визнано протиправним та скасовано судовим рішення справі №460/1195/24 у зв`язку з чим підстава, яка була причиною невиплати премії в оскаржуваних розпорядженнях відпала.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах підставою невиплати премії ОСОБА_1 було скасоване розпорядження міського голови від 10 січня 2024 року №3-к, а не негативна оцінка показників роботи позивача, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування оскаржуваних розпоряджень міського голови в частині не встановлення ОСОБА_1 премії з вказаних підстав.

Разом з тим, питання виплати премії працівникам вирішується міським головою відповідно до особистого вкладу працівника в загальні результати роботи, а також в межах коштів передбачених кошторисом на преміювання та економії фонду оплати праці, тому така виплати не є обов`язковою, тобто розмір щомісячної премії залежить від виконання показників роботи та особистого внеску в загальні результати роботи. Оцінка таких показників роботи та результатів виконання посадових обов`язків є питаннями, які входять до компетенції виключно міського голови.

Колегія суддів зазначає, що керівник відповідного органу наділений дискреційними повноваження в частині визначення права та виплату чи невиплату інших заохочувальних та компенсаційних виплат відповідному працівнику, на що правильно звернув увагу суд першої інстанції.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки розпорядження міського голови від 10 січня 2024 року №3-к, яке було підставою для невиплати премії позивачу, визнано протиправним та скасовано судовим рішенням у справі №460/1195/24, тому наявні підстави для скасування оскаржуваних розпоряджень міського голови в частині не встановлення ОСОБА_1 премії, при цьому, враховуючи ту обставину, що визначення розміру та виплата спірних доплат (премії) є дискреційними повноваженнями керівника відповідного органу, і суд не вправі перебирати на себе повноваження у виді визначення права та виплату чи не виплату інших заохочувальних та компенсаційних виплат відповідному працівнику, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах способом захисту прав позивача є зобов`язання Дубенської міської ради повторно вирішити питання преміювання позивача за період квітня серпня 2024 року за підсумками її роботи у відповідному місяці.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта про непідтвердження витрат на правову допомогу, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а тому вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №460/12665/24 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дубенської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі №460/12665/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 27 травня 2025 року.