Справа № 620/2985/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Чернігів Справа № 620/2985/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( далі також - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.02.2025 № 16; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж роботи на посаді начальника будівельної ділянки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс», м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації з 01.01.2017 по 27.10.2017 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 23.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої, рішенням відповідача 1 від 28.02.2025 № 16 йому відмовлено. Вважає таке рішення протиправним, оскільки страховий стаж підтверджується відомостями трудової книжки, трудовим договором та довідками наданими пенсійному органу.

24.03.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем 1 відзив не подано.

Відповідач 2 у відзиві позов не визнав, посилаючись на припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, та зазначає, що страховий стаж позивача становить 24 роки 04 місяці 23дні, що не є достатнім для призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними його паспорту.

20.02.2025 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком та надав з поміж інших документів трудову книжку серії НОМЕР_1 від 03.01.2012; трудовий договір № 03 від 01.02.2017 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Нида-ресурс»; довідку про суми заробітної плати від 27.10.2017 № 111; довідку про надбавки від 27.10.2017 № 110.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів, ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення від 28.02.2025 № 16 про відмову позивачу у призначення пенсії, посилаючись, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.02.2017 по 27.10.2017, згідно трудового договору № 3 від 01.02.2017 та довідки № 111 від 27.10.2017, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З матеріалів справи, суд встановив, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 03.01.2012 містить всі необхідні записи про роботу позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс», м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації з 01.02.2017 по 27.10.2017; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Відтак, трудовою книжкою позивача підтверджено спірний період роботи у період з 01.02.2017 по 27.10.2017.

Також суд враховує довідку про заробітну плату позивача від 27.10.2017 № 111, з якої видно, що за період з 01.02.2017 по 27.10.2017 із сум заробітної плати проведені відрахування на обов`язкове соціальне страхування та довідку про надбавки від 27.10.2017 № 110, в якій вказано, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс», м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації з 01.02.2017 по 27.10.2017.

Щодо посилань відповідачів на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992, тому громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території СРСР по 31 грудня 1991 року, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як передбачено частиною другою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та РФ (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Згідно зі статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою від 29.11.2022 № 1328 Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13.03.1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковане у Офіційному віснику України 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

У Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що позивач працював на території Російської Федерації до набрання чинності Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" - доводи відповідача є безпідставними.

Таким чином, посилання ГУ ПФУ в Рівненській області, покладені в основу спірного рішення, на ту обставину, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 є безпідставними, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди та Конвенції.

У зв`язку з чим, суд вважає, що відповідач 1 неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс» з 01.02.2017 по 27.10.2017, а тому спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що правильним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 20.02.2025, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в Чернігівській області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії вказаним відповідачем не приймалось, тобто права позивача з його боку не порушувались.

Щодо позовних вимог про зарахування періоду роботи з 01.01.2017, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки за даними трудової книжки позивача та довідок про заробітну плату та про надбавки, період роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс» починається з 01.02.2017, а не з 01.01.2017.

Отже, зарахуванню підлягає період роботи позивача з 01.02.2017 по 27.10.2017.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фону в Рівненській області від 28.02.2025 № 16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нида-ресурс», м. Надим Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації з 01.02.2017 по 27.10.2017 та повторно розглянути заяву від 20.02.2025 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко