Справа № 943/2737/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 943/2737/24 пров. № А/857/6271/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 27 січня 2025 року (прийняте в м. Буську суддею Косом І. Б.; повне судове рішення складене 27 січня 2025 року) в адміністративній справі № 943/2737/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (також - позивач) звернувся до Буського районного суду Львівської області із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 711 від 25.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП);

- закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що із оскаржуваною постановою позивач не згідний, вважаючи її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки витягом із системи «Резерв+» за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 підтверджено, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач) ( ОСОБА_2 ), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , вид обліку - рядовий, сержантський і старшинський склад запасу, місце народження: с. Гумниська Буського району Львівської області, картотека обліку - картотека вільних залишків, підкартотека обліку підлягають призову на військову службу під час мобілізації, ВОС (738) експлуатація та ремонт автомобільної техніки та її аналогів, код ВОС механік, група обліку (А) всі види ЗСУ, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби, дата введення інформації про особу в систему 27.01.2020.

Тобто, він перебуває на військовому обліку і те, що відповідач володіє щодо нього вищевказаними обліковими даними.

Крім того, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутній, а згідно примітки до статті 210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відтак, вважає, що ані в протоколі, ані в оскаржуваній постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) ним не були оновлені, які би не могли бути самостійно отримані відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії.

За таких обставин позивач вважає, що відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за відсутності передбачених законом умов.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги, з покликаннями на примітку до статті 210 КУпАП, обґрунтовує тим, що в систему «Оберіг» вносяться персональні дані, одержані як від військовозобов`язаних, так і шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи; тобто, відповідач повинен був переконатися у можливості отримання персональних даних особи з державних реєстрів і лише за відсутності таких міг притягувати до адміністративної відповідальності. Також відповідачем не зазначено - які саме відомості ним не були оновлені і не могли бути одержані самостійно шляхом електронної взаємодії. Щодо інформації про адресу проживання, то він проживає у с. Гумниська Буського району, а в м. Буську проживає з 15 жовтня 2024 року, де здійснює догляд за своїм батьком. Щодо інформації про номери засобів зв`язку та електронної пошти, то відповідач міг одержати таку інформацію із Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, із декларації його дружини ОСОБА_3 . Також у Порядку ведення Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я відповідач міг отримати інформацію про номер телефону та адресу електронної пошти, з урахуванням Положення про систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. Щодо інформації про електронну пошту, то така була відсутня до 01.08.2024. Аналізуючи норми законодавства, в т. ч. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вважає, що він не порушував вимоги цього Закону.

Відповідач подав відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Звернув увагу на те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за неуточнення адреси проживання, номера засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом, тобто, з 18.05.2024 по 16.07.2024. Аналогічна норма визначену у пункті 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та абзаці сьомому частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». А таке уточнення позивач провів з порушеннями зазначених вище строків. Звертає увагу, що згідно відомостей Реєстру позивач у вересні 2023 року перебував у розшуку через порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. А з`явився він до відповідача лише дочекавшись судового рішення про призначення опікуном для написання про надання йому відстрочки. Позивач, зазначаючи поштову адресу у місті Буську, не повідомив про таке відповідача про зміну відомостей про місце проживання, що призведе до порушення Правил військового обліку, за що також передбачено адміністративну відповідальність. Вказано про невірне тлумачення позивачем в позовній заяві положень статей 210 та 210-1 КУпАП та звернуто увагу, що примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосована в цьому випадку, оскільки законодавство зобов`язало саме позивача вчинити певні дії: уточнити свої персональні дані у встановлений законодавством строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів. Відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи своєчасно уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, а. обов`язок такого уточнення покладається лише на військовозобов`язаного, яким є позивач.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 20 листопада 2024 року стосовно позивача посадовою особою відповідача було складено протокол № 330 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, за те, що 20 листопада 2024 року о 11 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 особисто з`явився військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1977 р. н. для надання йому відстрочки по догляду за недієздатною особою як опікун. При перевірці та уточненні його військово-облікових даних встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 станом на 20.11.2024 своєчасно не уточнив даних, уточнивши лише при особистій явці.

У відповідності до абзацу п`ятого частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 громадяни України, які перебувають на військовому обліку зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (Закон набрав чинності 18.05.2024) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Цієї інформації ОСОБА_1 жодним із способів, перелічених у п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період протягом 60 днів не уточнив. Поважних причин, що унеможливили проведення уточнення даних, не назвав.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу п`ятого частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність в особливий період згідно частини третьої статті 210-1 КУпАП.

Позивачу було повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.11.2024 о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 6. Проте, у цьому протоколі позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а також надав письмові пояснення, які зводяться до незгоди із протоколом через неможливість його притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 210-1КУпАП, виходячи із можливості самостійного отримання відомостей держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 711 від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20 листопада 2024 року о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою надання йому відстрочки по догляду за недієздатною особою як опікун. При перевірці державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний ОСОБА_1 станом на 20.11.2024 своєчасно не уточнив своїх облікових даних, уточнивши їх лише 20.11.2024 при особистій явці до ТЦК.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (Закон набрав чинності 18.05.2024) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Цієї інформації громадянин ОСОБА_1 жодним із способів, перелічених у пункті 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період протягом 60 днів не уточнив. Поважних причин, що унеможливлювали проведення уточнення даних, громадянин ОСОБА_1 не назвав. З протоколом не згідний, оскільки положення статей 210, 201-1 КУПАП не застосовуються у разі можливості отримати інформацію з інших доступних реєстрів, держателями яких є державні органи. Справу просить розглянути без його участі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив абзац п`ятий частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», абзац сьомий частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена адміністративна відповідальність в особливий період, згідно частини третьої статті 210-1 КУпАП.

Вважаючи зазначену постанову неправомірною, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач не виконав вимоги абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимоги абзацу п`ятого частини другої Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста чи в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження із 18.05.2024 по 16.07.2024, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

18 травня 2024 року набував чинності Закон України № 3633-IX від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі - Закон № 3633-IX), яким було викладено в новій редакцію статтю 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом сьомим частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до абзацу шостого частини десятої статті 1 якого громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Законом № 3633-ІХ положення частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема, встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX (набрав чинності 18.05.2024) громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме:

- шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Проте, ОСОБА_1 у встановлені законом строки та способи свої військо-облікові дані не уточнив, а уточний їх лише 30 вересня 2024 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста «Резерв +», тобто поза межами вищевказаного строку, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Поважних причин, що унеможливили проведення уточнення таких даних, позивач не назвав.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене особливий період -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду цієї справи.

З огляду на зазначені обставини та норми законодавства апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Щодо покликань апелянта на те, що відповідач мав можливість отримати його персональні дані шляхом електронної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами та реєстрами відповідно до примітки до статті 210 КУпАП колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що позивача притягнуто до відповідальності не через відсутність його даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста, чи ненадання таких даних, а саме за невиконання визначеного законодавством обов`язку щодо уточнення своїх персональних даних у встановлений строк (з 18.05.2024 по 16.07.2024), які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів. При цьому, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому, суд погоджується із доводами представника відповідача, зокрема про те, що серед реєстрів, до яких ТЦК та СП законом надано доступ, відсутні реєстри, які б містили інформацію про уточнені (оновлені) дані адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаного (резервіста), що спростовує доводи позивача про можливість відповідачем самостійного отримання відомостей шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими реєстрами.

Також перебування позивача на військовому обліку військовозобов`язаних відповідача не позбавляє останнього обов`язку оновити свої дані у строк, визначений законодавством (адреса, телефон, електронна пошта тощо).

Колегія суддів вважає, що дії позивача правильно кваліфіковані за статтею 210-1 КУпАП як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тоді як існує спеціальна стаття, яка передбачає відповідальність за порушення порядку військового обліку - стаття 210 КУпАП, позаяк позивач протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (тобто в період 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року включно) не уточнив свої військово-облікові дані відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, частини другої статті 17 Закону України «Про оборону України», частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції Закону України № 3633-ІХ) окремо виділяє обов`язок громадян України щодо уточнення персональних даних та обов`язок громадян України виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Із зазначеного видно, що саме вимогами законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язок громадян України щодо уточнення військово-облікових персональних даних у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ, а тому дії позивача вірно кваліфіковані відповідачем за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги загалом спростовані вищевказаними аргументами; решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Буського районного суду Львівської області від 27 січня 2025 року в адміністративній справі № 943/2737/24 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 27.05.25