Справа № 127/10765/25
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/85/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Гевко В.І.

за участю:

позивача: адвоката Жилюка П.В., його представника: адвоката Лисого О.В.,

представника відповідача: Липовської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/10765/25 за позовом ОСОБА_1 , який подано його представником адвокатом Лисим Олександром Васильовичем, до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4339614 від 24.03.2025, винесеної інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем, 24.03.2025 о 02:05 год. в м. Вінниця, вул. Кутузова, 30, водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування Вінницьким міським судом м. Вінниця від 23.10.2024 на 12 місяців, чим порушив п. 2.1.а ПДР Керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Із вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена із порушенням норм чинного законодавства, оскільки винесена без належних доказів та з процесуальними порушенням норм КУпАП.

Як зазначається позивачем, останній не погоджується з цією постановою, оскільки поліцейським постанова не виносилася в його присутності та не оголошувалася, а про прийняте рішення він дізнався з листа отриманого поштовою кореспонденцією 26.03.2025.

24.03.2025 не встановлено керування позивачем транспортним засобом, оскільки позивач знаходився за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Так як позивач позбавлений права керування на 1 рік, термін якого не минув, тому змушений був звертатись за допомогою до свого знайомого ОСОБА_2 , допомогти вирішити ряд питань за допомогою авто, у зв`язку з чим надав в користування належний йому автомобіль. Також, в подальшому ОСОБА_3 мав забрати цивільну дружину позивача з с. Лука Мелешківська, так як остання перебуває там в гостях.

Як вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського, 24.03.2025 о 02:05 год. працівники поліції на службовому автомобілі прямують за автомобілем, що рухається попереду, не подаючи вимогу про зупинку транспортного засобу. Встановити модель даного транспортного засобу та його реєстраційний номер з відеозапису неможливо. Крім того, в цей час зазначений автомобіль взагалі зникає з відеозапису, а поліцейські зупиняються та підходять до автомобіля «Hundai Tucson», що стояв на узбіччі з вимкнутим двигуном та ближнім світлом фар.

Оскільки позивач в той час не керував транспортним засобом, жодних доказів, які доводили вину ОСОБА_1 матеріали справи не містять, отже, обставини викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, так як відсутні докази факту вчинення правопорушення (фото, відеофіксація), не відібрані письмові пояснення, також дана постанова прийнята без присутності позивача, його не було у встановлений спосіб повідомлено про час та місце розгляду справи. В оскаржуваній постанові відсутній підпис позивача про її отримання та про роз`яснення прав.

На підставі вищевикладеного позивач через захисника звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2025 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником - адвокатом Лисим Олександром Васильовичем, до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА №4339614 від 24.03.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Так, під час несення служби 24.03.2025 в складі наряду патрульної поліції, зокрема поліцейським роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Гулько С.В. під час комендантської години було помічено автомобіль, який не зупинився на вимогу працівників поліції. Прямуючи за автомобілем HYUNDAI TUCSON д.н.з. НОМЕР_1 , не покидаючи його з поля зору, що чітко вбачається з відео реєстратора патрульного автомобіля та портативного відео реєстратора поліцейського, по вул. Кутузова, 32 автомобіль не зупинився. Під час перевірки документів згідно бази ІПНП встановлено власника авто, ким виявився ОСОБА_1 , а також те, що водій керував тз будучи позбавлений права керування, згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Як вбачається з портативного відео реєстратора, поліцейським Гулько С.О. тричі було попереджено водія про наслідки невиконання вимог поліції, однак водій не реагував на зауваження, прикинувшись, що спить у автомобілі.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено ряд документів, зокрема, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №4339614 від 24.03.2025 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, дану постанову представник відповідача вважає законною та вважає що підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представника позивача адвокат Лисий О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Додатково позивач пояснив, що 24.03.2025 в пізню (ранню) пору доби він перебував у себе вдома, транспортним засобом він не керував, оскільки передав автомобіль своєму знайому КривенькомуЯ.П., який забирав цивільну дружину ОСОБА_1 - Форотинську Т.В. з села Лука-Мелешківська.

Представник відповідача Липовська Н.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеної постанови.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що 23.03.2025 його знайомий ОСОБА_1 попросив забрати на його транспортному засобі (HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 ) його цивільну дружину ( ОСОБА_4 ) з гостей в селі Лука Мелешківська. ОСОБА_3 близько 23:00 год. приїхав за нею та очікував її орієнтовно до 01-01:30 години. В подальшому рухаючись в комендантську годину після вимоги працівників поліції зупинитись він зупинив автомобіль на узбіччі та зробив вигляд що спить, оскільки в нього при собі були відсутні документи, а саме водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також він рухався в комендатську годину. ОСОБА_5 також пояснив. що ОСОБА_4 дійсно спала в автомобілі, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічні показання надала також свідок ОСОБА_4 .

В судовому засіданні в якості свідка було допитано поліцейського УПП у Вінницькій області ОСОБА_6 , який в складі екіпажу був присутній на місці події. Останній повідомив, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, який не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, в подальшому, враховуючи те, що водій не реагував на працівників поліції та зробив вигляд що спить у транспортному засобі, ними по базі ІПНП було встановлено власника транспортного засобу та було винесено ряд постанов саме на власника, оскільки були підстави вважати, що саме він перебуває за кермом даного транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що він впевнений в тому, що керував автомобілем ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_6 , дізнавшись з бази ІПНП власника авто та номер його телефону зателефонував останньому та ОСОБА_1 , будучи в автомобілі, підняв слухавку і повідомив, що він зайнятий.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.03.2025 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії 4339614 №4339614, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 24.03.2025 о 02 год. 05 хв. в м. Вінниця по вул. Кутузова, 30, керував автомобілем Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Вінницьким міським судом Вінницької області 23.10.2024 на 12 місяців, чим порушив п. 2.1. а) ПДР Керування ТЗ особою позбавленою права керування, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (ч. 2 ст. 16 Закону № 3353-XII)

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Адміністративна відповідальність, згідно з частиною четвертою статті 126 КУпАП, передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення інспектором спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 24.03.2025 о 02 год. 05 хв. в м. Вінниці по вул. Кутузова, 30, керував автомобілем Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Вінницьким міським судом Вінницької області 23.10.2024 на 12 місяців, чим порушив п. 2.1. а) ПДР Керування ТЗ особою позбавленою права керування, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В свою чергу позивач заперечує такі обставини, зазначаючи що останній не керував транспортним засобом та в той момент знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем зазначається, що оскільки останнього позбавлено права керування він звертався за допомогою до свого знайомого ОСОБА_5 з проханням вирішити ряд питань за допомогою авто, в тому числі в той день позивач попросив ОСОБА_5 забрати свою цивільну дружину з гостей в с. Лука Мелешківська.Як уже зазначалося, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 23.03.2025 його знайомий ОСОБА_1 попросив забрати на його транспортному засобі (HYUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 ) його цивільну дружину ( ОСОБА_4 ) з гостей в селі Лука Мелешківська. ОСОБА_3 близько 23:00 год. приїхав за нею та очікував її орієнтовно до 01-01:30 години. В подальшому рухаючись в комендантську годину після вимоги працівників поліції зупинитись він зупинив автомобіль на узбіччі та зробив вигляд що спить, оскільки в нього при собі були відсутні документи, а саме водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також він рухався в комендатську годину. ОСОБА_5 також пояснив. що ОСОБА_4 дійсно спала в автомобілі, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічні показання надала також свідок ОСОБА_4 .

Проте, зазначені вище показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не спростовані відповідачем.

При цьому, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, матеріали справи не містять.

Зокрема, з наданих представником відповідача відеозаписів із службових нагрудних бодікамер працівників поліції та службового автомобіля, не вбачається того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Разом з тим, з наданих представником відповідача відеозаписів із службових нагрудних бодікамер працівників поліції та службового автомобіля вбачається те, що працівниками поліції не ідентифіковано особу, яка керувала транспортним засобом та фактично розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відбувався формально, без встановлення особи яка притягується до відповідальності.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано поліцейського УПП у Вінницькій області ОСОБА_6 , який в складі екіпажу був присутній на місці події. Останній повідомив, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, який не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, в подальшому, враховуючи те, що водій не реагував на працівників поліції та зробив вигляд що спить у транспортному засобі, ними по базі ІПНП було встановлено власника транспортного засобу та було винесено ряд постанов саме на власника, оскільки були підстави вважати, що саме він перебуває за кермом даного транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що він впевнений в тому, що керував автомобілем ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_6 , дізнавшись з бази ІПНП власника авто та номер його телефону зателефонував останньому та ОСОБА_1 , будучи в автомобілі підняв слухавку і повідомив, що він зайнятий.

Однак, такі показання поліцейського, зокрема, щодо встановлення особи через базу ІПНП, судом оцінюється критично. оскільки вказана база не дає можливості ідентифікувати особу, яка перебуває за кермом транспортного засобу.

Крім того, як пояснив сам інспектор ОСОБА_6 та представник відповідача база ІПНП не містить фото позивача, а тому з використанням цієї бази поліцейські не мали змоги ідентифікувати особу, яка керувала транспортним засобом, а їх висновок, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля є лише припущеннями.

При цьому, згідно з частиною першою статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даному випадку інспекторами поліції була винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а відтак встановлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є першочергово необхідним та подальшого розгляду справи. При цьому, встановлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснюється на підставі документів, які посвідчують особу (паспорт, посвідчення водія, пенсійне посвідчення тощо), а не на підставі бази ІПНП чи телефонного дзвінка інспектора.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У постанові Верховного Суду, постановленій у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, будь яких доказів на підтвердження обставин, які слугували підставою для винесення поліцейським постанови про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., матеріали справи не містять.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. за частиною четвертою статті 126 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 143, 242-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4339614 від 24.03.2025, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Гульком Сергієм Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області, адреса: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: