Справа № 420/38588/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Про особовий склад від 25.06.2024 №569-ОС; визнання протиправним та скасування наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 31.07.2024 № 4241-АГ; визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказів та виплати ОСОБА_1 дружині безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пункту 6 статті 9, підпункту а пункту 1 статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII, пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, починаючи з 17.06.2024 і дотепер; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме видати накази та виплатити ОСОБА_1 , дружині безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 , грошове забезпечення та додаткову винагороду, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пункту 6 статті 9, підпункту а пункту 1 статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII, пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, починаючи з 17.06.2024 і дотепер.

Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач, у позовній заяві вказала, що не погоджується із прийняттям наказів відповідача та просить суд його скасувати. Як вказала позивач, її чоловік, ОСОБА_2 проходив військову службу у військовому званні штаб-сержант на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). 17.06.2024 ОСОБА_2 під час перебування в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_3 окремої гірсько-штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_4 ) зник безвісті на вогневій позиції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ротного опорного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » поблизу населеного пункту Виїмка Бахмутського району Донецької області, тобто під час здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії збройних сил російської федерації. Як вказала позивач, оскільки наказ від 25.06.2024 № 569-ОС про зняття ОСОБА_2 зі всіх видів забезпечення начальником НОМЕР_2 прикордонного загону видано раніше за: - видання наказу від 28.06.2024 № 3547-АГ «Про призначення службового розслідування», з`ясування причин та умов, що призвели до самовільного залишення ОСОБА_2 вогневої позиції « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та видання наказу «Про результати службового розслідування» від 31.07.2024 № 4241-АГ; - отримання копії повідомлення органу досудового розслідування про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; - видання наказу про призупинення військової служби ОСОБА_2 , то оскаржуваний наказ від 25.06.2024 № 569-ОС є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач наголосила, що відповідач самоусунувся від розшуку ОСОБА_2 , що ставить під сумнів висновки службового розслідування та законність прийнятого рішення за його результатами. Це в свою чергу, як вказала позивач, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що службові особи НОМЕР_2 прикордонного загону, які проводили службове розслідування, в період з 28.06.2024 по 27.07.2024 не вжили належних заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; не з`ясували обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також не встановили обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника. Позивач вказала, що оскільки відповідач не забезпечив повноту та всебічність службового розслідування, проведення розшукових заходів за місцем виконання обов`язків військової служби штаб-сержантом ОСОБА_2 , то не відповідає дійсності висновок в наказі «Про результати службового розслідування» від 31.07.2024 № 4241-АГ, що інспектор прикордонної служби 1 категорії начальник першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки штаб-сержант ОСОБА_2 17.06.2024 самовільно залишив спостережний пост « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_1 ) та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час в умовах правового режиму воєнного стану. Водночас, позивач вказала, що є також протиправною бездіяльність відповідача щодо невидання наказів та невиплати їй грошового забезпечення, у тому числі додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, які гарантовано пунктом 6 статті 9, підпункту «а» пункту 1 статті 9-2 Закону № 2011-XII, пунктами 6, 7 Порядку № 884, пунктом 1- 2 Постанови № 168, починаючи з 17.06.2024 і дотепер.

05.02.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначив, що з рапорту від 24.06.2024 №29/30949/24-Вн стало відомо, що 21.06.2024 проведена взаємодія з представниками ЗСУ, під час якої встановлено, що з 17.06.2024, штабсержант ОСОБА_2 (перебуваючи в оперативному підпорядкуванні 10 ОГШБр), самовільно залишив вогневу позицію « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в районі н.п. Виїмка Донецької області та зник в невідомому напрямку. Протягом трьох діб місцезнаходження військовослужбовця не відоме. Відтак, як вказав відповідач, про вказаний факт була здійснена доповідь та прийнятий наказ начальником загону від 25.06.2024 №569-ОС «Про особовий склад» згідно якого ОСОБА_2 знятий з усіх видів забезпечення відповідно до абз 13 пункту 5 глави 2 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу. Також відповідач вказав, що військовослужбовцям які самовільно залишають місце служби служба призупиняться, але останні не виключаються зі списків особового складу. Разом з тим, як вказав відповідач, службове розслідування проведене у відповідно до вимог Порядку 815, жодних порушень з боку відповідача не відбулось. Оскаржуваний наказ прийнятий за результатами проведеного службового розслідування, за яким факт самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» в районі н.п. Виїмка Донецької області інспектором прикордонної служби 1 категорії начальником першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки штаб-сержантом ОСОБА_2 підтвердився; при цьому самовільно залишив місце служби не лише штаб-сержанта ОСОБА_2 , а й інші військовослужбовці. Представник Аійськової частини НОМЕР_1 вказав, що у відповідача відсутні відомості щодо зникнення безвісти штаб сержанта ОСОБА_2 . Навпаки, матеріалами службового розслідування встановлено, що штаб сержант ОСОБА_2 самовільно залишив місце несення служби та відповідно підстави для нарахування та виплати грошового забезпечення позивачці у відповідності до умов Постанови 884 відсутні.

10.02.2025 до суду від позивача надйшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вказала, що в період з 28.06.2024 по 31.07.2024, який було спеціально відведено для повного, всебічного та якісного проведення службового розслідування, відповідачем не здобуто жодного належного та допустимого доказу СЗЧ, зокрема: - пояснення свідків-очевидців; - докази місця фактичного перебування ОСОБА_2 . Таким чином, як вказала позивач, безпідставним є висновок службового розслідування від 27.07.2024 №04.3/1332/24-Вн, згідно якого факт самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» в районі н.п. Виїмка Донецької області ОСОБА_2 в умовах правового режиму воєнного стану 17.06.2024 є таким, що знайшов своє підтвердження. Відповідач жодним чином не спростував інші більш ймовірної версії, зокрема щодо: а) смертельного поранення ОСОБА_2 внаслідок вогневого ураження, скидання протипіхотних мін з безпілотного літального апарату, влучання дрона-камікадзе або загибель через важке поранення під час намагання самостійно дістатися місця дислокації підрозділу, що є поширеним явищем у воєнний час, а головне логічним у випадку знищення спостережного посту «ПІКАССО» в результаті артилерійського обстрілу; б) потрапляння в полон; в) зникнення безвісти. Також, позивач наголосила, що члени сім`ї ОСОБА_2 мають право на одержання грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, згідно з приписами: - Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884; - Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

11.02.2025 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких представник зазначив, що згідно наказу начальника загону від 01.02.2025 №132-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_2 призупинена військова служба на підставі підпункту 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підставою для призупинення військової служби є витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорськ), Територіального управління ДБР у місті Краматорськ від 15.01.2025.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення від 20.05.2023 №251-ОС «Про особовий склад».

Згідно наказу начальника загону від 21.03.2024 №228-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Рапортом від 24.06.2024 №29/30949/24-Вн здійснена доповідь начальнику загону, з якої стало відомо, що заступником коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки з морально - психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_3 21.06.2024 було проведено взаємодію з командиром мотопіхотного батальйону десятої окремої гірсько-штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі 10 огшбр) підполковником ОСОБА_4 , за результатами якої встановлено, що 17.06.2024 штаб-сержант ОСОБА_2 під час перебування в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_3 огшбр самовільно залишив вогневу позицію « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в районі АДРЕСА_1 зі штатної зброєю АК-74 № НОМЕР_5 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.06.2024 №569-ОС «Про особовий склад» знято з усіх видів забезпечення: відповідно до абз. 13 п.5 гл.2 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу ДПС України ОСОБА_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 27.07.2024 №580-ОС «Про особовий склад» штаб сержант ОСОБА_2 , ухвалено зарахувати в розпорядження начальника загону, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат іретього відділу прикордонної служби (тип Є) прикордонної комендатури швидкого реагу вання вогневої підтримки, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, згідно пункту 127 підпункту 8 (коли більше десяти днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця. - до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ним військової служби) або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим) Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, 27 червня 2024 року.

Наказом начальника загону від 28.06.2024 №3547-АГ «Про призначення службового розслідування» на підставі рапорту від 24.06.2024 №29/30949/24-Вн призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення вогневої позиції «Пікассо» в районі н.п. Виїмка Донецької області штаб-сержантом ОСОБА_2 .

За результатами проведеного службового розслідування складений висновок від 27.07.2024 №04.3/1332/24-Вн згідно якого факт самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» в районі н.п. Виїмка Донецької області інспектором прикордонної служби 1 категорії начальником першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки штаб-сержантом ОСОБА_2 в умовах правового режиму воєнного стану 17.06.2024 є таким, що знайшов своє підтвердження.

Згідно наказу начальника загону від 31.07.2024 №4241-АГ «Про результати службового розслідування» факт самовільного залишення спостережного посту знайшов своє підтвердження; направлено матеріали службового розслідування до ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську для прийняття правового рішення; відділу юричного забезпечення у разі притягнення штаб -сержанта ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, підготувати цивільний плзов щодо стягнення безпідставно виплаченого грошового забезпечення.

Позивач, не погоджуючись із прийняттям наказів від 25.06.2024 №569-ОС та від 31.07.2024 № 4241-АГ, звернулась до суду із цим позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У відповідності до частин 2-4 статті 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень п.1 -2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Крім того, суд зазначає, що приписами пунктів 5, 6 Порядку № 884 передбачено, що обов`язок щодо з`ясування всіх обставин та вирішення питання щодо призначення або непризначення виплати грошового забезпечення, додаткових та інших видів грошового забезпечення належне, але не отримане військовослужбовцем, який захоплений у полон або заручниками, а також інтернований в нейтральних державах або зник безвісти, членам сім`ї такого військовослужбовця, покладається саме на командира військової частини.

При цьому, згідно положення Порядку № 884, однією з підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення є з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені в Статуті внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно абзацу 2 статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Положеннями статті 16 Статуту зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені в Дисциплінарному статуті.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначено Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 листопада 2021 року № 815 (далі Порядок № 815).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 815 передбачено, що підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди; припис Національного агентства з питань запобігання корупції або подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; неправомірне застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки.

Згідно з п. 7 розділу І Порядку № 815 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення; порушення вимог законодавства, організаційно-розпорядчих актів Адміністрації Держприкордонслужби, посадових інструкцій, які було допущено військовослужбовцем; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків; наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку № 815 службове розслідування призначається письмовим наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Інші посадові особи можуть звертатися з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.

У відповідності до п.п.1,4 розділу IV Порядку № 815 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

Службове розслідування починається з дня, визначеного в наказі про призначення службового розслідування. Днем закінчення службового розслідування є день затвердження висновку службового розслідування начальником (командиром), який призначив службове розслідування.

Відповідно до розділу VI Порядку № 815, за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

Пунктами 1-3 розділу VI Порядку № 815 передбачено, що за результатами розгляду висновку та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) органу Держприкордонслужби затверджує висновок службового розслідування та приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

За пунктом 4 розділом V особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законом.

В ході судового розгляду справ судом з`ясовано, що рапортом від 24.06.2024 №29/30949/24-Вн здійснена доповідь начальнику загону, з якої стало відомо, що заступником коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки з морально - психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_3 21.06.2024 було проведено взаємодію з командиром мотопіхотного батальйону десятої окремої гірсько-штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі 10 огшбр) підполковником ОСОБА_4 , за результатами якої встановлено, що 17.06.2024 штаб-сержант ОСОБА_2 під час перебування в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_3 огшбр самовільно залишив вогневу позицію « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в районі АДРЕСА_1 зі штатної зброєю АК-74 № НОМЕР_5 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.06.2024 №569-ОС «Про особовий склад» знято з усіх видів забезпечення: відповідно до абз. 13 п.5 гл.2 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу ДПС України, ОСОБА_2 .

Так, у відповідності до абз. 13 п.5 глави 2 розділу ІІ Інструкції 468 встановлено, що виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби проводиться наказом по особовому складу в такі строки: осіб, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місце служби, і тих, що не з`явилися в строк без поважних причин на службу при призначенні, переміщенні, з відрядження, відпустки, навчання або закладів охорони здоров`я тривалістю понад три доби, - тільки після з`ясування причин залишення ними (неповернення) органу Держприкордонслужби та внесення в єдиний реєстр досудових розслідувань, але не раніше ніж через три місяці після закінчення встановленого строку відрядження, відпустки, лікування, навчання або самовільного залишення органу Держприкордонслужби. Протягом цього часу вони вважаються тимчасово відсутніми і обліковуються в кадрових підрозділах у книзі обліку тимчасово відсутнього й тимчасово прибулого до органу Держприкордонслужби особового складу в окремому розділі.

В свою чергу, абз.14 п.5 глави 2 розділу ІІ Інструкції 468 встановлено, що військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.

З урахуванням викладеного та того, що згідно інформації, викладеної в рапорті від 24.06.2024 №29/30949/24-Вн, прийнято наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.06.2024 №569-ОС у відповідності до вимог абз.14 п.5 глави 2 розділу ІІ Інструкції 468, суд не погоджується із посиланням позивача на передчасність прийняття вказаного наказу.

Крім того, суд також враховує, що згідно наказу начальника загону від 01.02.2025 №132-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_2 призупинена військова служба на підставі підпункту 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Підставою для призупинення військової служби є витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорськ), Територіального управління ДБР у місті Краматорськ від 15.01.2025.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) Про результати службового розслідування від 31.07.2024 № 4241-АГ, суд зазначає наступне.

Як вбачається з висновку службового розслідування №04.3/1332/24-Вн від 27.07.2024 за фактом самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( АДРЕСА_1 ) штаб сержантом ОСОБА_2 у умовах режиум воєнного стану, Комісією у період з 28.06.2024 по 27.07.2024 проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » штаб сержантом ОСОБА_2 .

Під час проведення службового розслідування встановлено наступне: о 16.10 17.06.2024 в районі оборони мотопіхотного батальйону поблизу населеного пункту Виїмка Донецької області на спостережному посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» виявлено відсутність без поважних причин штаб-сержанта ОСОБА_2 зі штатною зброєю НОМЕР_6 (ймовірно з повним боєкомплектом 120 набоїв 5.45 мм). Під час зникнення військовослужбовця зафіксовано удар по спостережному пункту дроном-камікадзе, ознак загибелі штаб-сержанта ОСОБА_2 та трьох військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 не виявлено. Організовані пошукові заходи в зазначеному районі оборони та в районі зосередження мотопіхотного батальйону н.п. Різниківка Донецької області результатів не дали.

Таким чином, штаб-сержант ОСОБА_2 під час перебування в оперативному підпорядкуванні командира військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 огшбр) самовільно залишив спостережний пост « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в районі АДРЕСА_1 та незаконно відсутній з підрозділі з 17.06.2024 по теперішній час. Місцезнаходження військовослужбовця невідомо.

За інформацією відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_2 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (лист від 01.07.2024 № 16.4/42059-24-Вих) інформація щодо місця перебування штаб- сержанта ОСОБА_2 відсутня.

Керівництвом відділу прикордонної служби з метою попередження негативних явищ з штаб-сержантом ОСОБА_2 проводилися цільові профілактичні заходи, доводилися вимоги статей КУпАП і КК України та відповідальність за правопорушення (злочини) у військовій сфері, про що свідчать звітні матеріали з питань морально-психологічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, комісія вважає факт самовільного залишення спостережного посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» в районі н.п. Виїмка Донецької області інспектором прикордонної служби 1 категорії - начальником першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тин С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки штаб-сержантом ОСОБА_5 в умовах правового режиму воєнного стану 17.06.2024 таким, що знайшов своє підтвердження.

Як вбачається з висновку службового розслідування №04.3/1332/24-Вн від 27.07.2024, під час службового розслідування, отриманні пояснення старшого лейтенанта ОСОБА_6 , лейтенанта ОСОБА_7 , сержанта ОСОБА_8 , які пояснили, що близько 16.10 17.06.2024 під час виконання бойових завдань особовим складом мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_4 в районі оборони мотопіхотного батальйону поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 на спостережному посту « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ротного опорного пункту «ГРОЗА» заступником командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону управління військової частини НОМЕР_4 старшим лейтенантом ОСОБА_9 виявлено відсутність без поважтшх причин трьох військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 та інспектора прикордонної служби 1 категорії - начальника першої групи першого вогневого відділення першої прикордонної застави артилерійських гармат третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки штаб-сержанта ОСОБА_10 зі штатною зброєю АК-74 № НОМЕР_5 (ймовірно з повним боєкомплектом 120 набоїв 5.45 мм). Пошуки військовослужбовців позитивного результату не дали, на телефонні дзвінки не відповідають, місцезнаходження невідоме. Шляхом опитування близьких родичів стало відомо, шо штаб-сержант ОСОБА_11 за місцем проживання не з`являвся. За фактом самовільного залишення позиції військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 та штаб-сержантом ОСОБА_5 надіслано повідомлення до військової служби правопорядку.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_2 зник під час удару по спостережному пункту дроном-камікадзе.

При цьому, як вказано у висновку, ознак загибелі штаб-сержанта ОСОБА_2 та трьох військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 не виявлено, а організовані пошукові заходи в зазначеному районі оборони та в районі зосередження мотопіхотного батальйону н.п. Різниківка Донецької області результатів не дали.

Однак, жодних доказів того, що організовані пошукові заходи в зазначеному районі оборони та в районі зосередження мотопіхотного батальйону н.п. Різниківка Донецької області взагалі відбувалися, матеріали службового розслідування не містять.

Зважаючи на обставини за яких зник військовослужбовець (удар по спостережному пункту дроном-камікадзе), матеріали службового розслідування мали б містити відомості щодо осіб, що здійснювали пошукові роботи, їх пояснення, відповідні акти, в підтвердження встановлених обставин.

Також, матеріали справи не містять пояснення осіб, які несли разом із ОСОБА_2 військову службу в день його зникнення.

Тобто, всупереч вимогам п. 7 розділу І Порядку № 815 службовим розслідування не встановлено: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його фактичні обставини; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про передчасність та необгрунтовнівсть прийняття наказу начальника загону від 31.07.2024 №4241-АГ «Про результати службового розслідування».

Суд наголошує, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

З огляду на те, що скасування наказу начальника загону від 31.07.2024 №4241-АГ «Про результати службового розслідування» не свідчить про автоматичне набуття статусу ОСОБА_2 , як безвісно відсутній військовослужбовець, суд вважає, що за вказаних обставин вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказів та виплати ОСОБА_1 дружині безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пункту 6 статті 9, підпункту а пункту 1 статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII, пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, починаючи з 17.06.2024 і дотепер; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме видати накази та виплатити ОСОБА_1 , дружині безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 , грошове забезпечення та додаткову винагороду, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пункту 6 статті 9, підпункту а пункту 1 статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII, пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, починаючи з 17.06.2024 і дотепер, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ) Про результати службового розслідування від 31.07.2024 № 4241-АГ.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра