Справа № 380/10442/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

28 травня 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін заяву Приватного підприємства "ШИПШИНА" про забезпечення позову в справі за позовом Приватного підприємства "ШИПШИНА" про визнання протиправним та скасування рішення Державної служби з безпеки на транспорті.

Встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду 26.05.2025 надійшла позовна заява Приватне підприємство "ШИПШИНА" з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13.05.2025 № 001;

- визнати протиправною та скасувати постанови про накладення штрафу від 13.05.2025 № 002.

Ухвалою суду від 28.05.2025 відкрито провадження у справі.

Представник позивача подав 26.05.2025 також заяву про забезпечення позову. В обґрунтування зазначає, що 13.05.2025 керівником Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Кіштулинець Радіоном винесено: - постанову про накладення штрафу від 13.05.2025 № 001 у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн; - постанову про накладення штрафу від 13.05.2025 № 002 у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 грн. Винесенням вказаних постанов, начальник Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті - Кіштулинець Радіон перевищив межі своїх повноважень та застосував до ПП «ШИПШИНА» неправомірно штрафи у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн з огляду на ще одну обставину. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»: « 2) введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.». Позивач зазначає, що з положень Закону слідує застосування штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів громадян (а це становить 68 000 грн) можливе лише у випадку, якщо протягом 3-х років суб`єкт господарювання вчинив таке ж порушення і за яке на нього вже накладено штраф. Проте, Відділ державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті не притягало ПП «ШИПШИНА» до відповідальності за порушення, які на думку інспекторів та їхнього керівника, вчинені ПП «ШИПШИНА» за результатами планової та позапланової перевірок і не накладало на останнє штрафів. А, отже, дії, в першу чергу, керівника є неправомірними, незаконними та такими, які грубо порушують законні інтереси та права ПП «ШИПШИНА». Зауважує, що адвокатом, яка діє від імені ПП «ШИПШИНА» подано адвокатський запит до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області про те, чи притягалось коли-небудь ПП «ШИПШИНА» до відповідальності, у разі надання відповіді суду буде надана копія. У зв`язку із незаконним застосуванням штрафу, постанови повинні бути визнані неправомірними та бути скасовані. Ще однією причиною скасування постанов є те, що вони прийняті без врахування документів наданих ПП «ШИПШИНА», без врахування норм міжнародного права та норм чинного законодавства України, що має своє обґрунтування у позовній заяві. Вказує, що ПП «ШИПШИНА» є великим платником податків в Україні, зокрема, в частині сплати податків за розмитнення автомобільних шин, де ПП «ШИПШИНА» виступає офіційним імпортером. Доходи ПП «ШИПШИНА» за 2024 рік склали понад 800 млн. грн. ПП «ШИПШИНА» сумлінно сплачує великі податки до місцевого та державного бюджетів. Лише за 2025 рік ПП «ШИПШИНА» сплатило митних платежів на суму більше як 85 млн. грн, оскільки систематично завозить по прямих зовнішньоекономічних контрактах автомобільні шини та розмитнює їх і, відповідно, для успішного розмитнення своєчасно сплачує митні платежі. У зв`язку з тим, що оскаржувані постанови є виконавчими документами, а, на думку позивача, посадові особи Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області є недобросовісними та упередженими до ПП «ШИПШИНА», враховуючи вищевикладені обставини, незважаючи на оскарження винесених постанов, можуть подати по спливу 15-ти днів з дня отримання постанов позивачем, на примусове виконання ці постанови до виконавчої служби, а остання в свою чергу накладе арешт на усі грошові кошти та майно, що зупинить роботу ПП «ШИПШИНА». У такому разі, позивач не зможе сплачувати митні платежі, адже, товар систематично заходить на митницю для подальшого розмитнення, не зможе виплачувати заробітну плату працівникам, яких у ПП «ШИПШИНА» налічується близько 75-ти осіб, включаючи людей з інвалідністю, зупиняться видаткові операції по арештованих рахунках. Це все призведе до шалених збитків ПП «ШИПШИНА», що є неспівмірним із сумою накладених штрафів. Адже, зняття арешту з рахунків та майна займає багато часу. Також вважає, що це призведе до відсутності наповнення державного та місцевого бюджетів, що у період війни є неприпустимим. Оскільки, судове оскарження постанов не зупиняє її виконання, то, вважає, що не застосування заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав та інтересів ПП ШИПШИНА та призведе збитків.

Згідно ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову згідно ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В цьому ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, позивач переслідує мету заборонити відповідачу вчиняти дії щодо стягнення за постановою про накладення штрафу від 13.05.2025 № 001 та постановою про накладення штрафу від 13.05.2025 № 002 до набрання законної сили судовим рішення у цій справі.

Відповідно до частини 7 статті 44 Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк примусове виконання постанов про накладення штрафу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.

Враховуючи наведене норми закону, можна дійти висновку, що оскільки позивач оскаржив рішення відповідача у суді, відтак стягнення штрафу можливе лише після прийняття відповідного рішення судом.

Водночас згідно долучених до матеріалів справи оскаржуваних постанов, такі винесені 13.05.2025, дата набрання чинності постанов відсутня, у змісті останніх вказано, що постанови можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.

Ухвалою суду від 28.05.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Також суд не встановив достатніх підстав для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернулася до суду.

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ч.2 статті 150 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд -

постановив :

У задоволенні заяви Приватного підприємства "ШИПШИНА" про забезпечення позову в справі за позовом Приватного підприємства "ШИПШИНА" про визнання протиправним та скасування рішення Державної служби з безпеки на транспорті відмовити.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 28.05.2025.

Суддя Коморний О.І.