Справа № 520/8287/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 р. № 520/8287/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботу, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці 3 роки робота на посаді судді, 4 роки час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 18.02.2025 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі в розмірі 74% суддівської винагороди судді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату недоотриманих сум з 18.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначення довічного грошового утримання в розмірі 54 % від суддівської винагороди є протиправними, та такими, що не відповідають вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та порушують її право на належний соціальний захист та справедливий і гарантований державою рівень грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (далі - позивач) Указом Президента України від 30 жовтня 1999 року № 1417/99 була призначена строком на п`ять років на посаду судді Жовтневого районного суду міста Харкова. Постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року № 239-VІ обрана на посаду судді Харківського апеляційного адміністративного суду безстроково. Рішенням Вищої ради правосуддя від 26 грудня 2018 року № 4001/0/15-18 переведена на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду.

13 лютого 2025 року Вища рада правосуддя прийняла рішення № 248/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Рішенням Вищої ради правосуддя № 248/0/15-25 від 13.02.2025 встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на день ухвалення рішення про звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку (13 лютого 2025 року) становить 25 років 3 місяці 13 днів.

За результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, обрання на посаду судді, довідки про роботу на посаді судді, копій паспорта, трудової книжки, диплома, установлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді - 25 років 3 місяці 13 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 28 років 3 місяці 13 днів.

Отже, Вищою радою правосуддя, встановлено, що подані ОСОБА_1 документи свідчать, що суддя ОСОБА_1 , має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону № 1402-VІІІ, а також абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Протокольним рішенням відповідача від 26.03.2025 № 64 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54 % від суддівської винагороди, яку вона отримувала станом на 17.02.2025.

Як вбачається із додатку до протокольного рішення від 26.03.2025 №64, приймаючи зазначене рішення, відповідач визначив, що стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, складає 22 роки 2 дні.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо визначення стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді судді у відставці, та визначення довічного грошового утримання в розмірі 54 % від суддівської винагороди протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (30 жовтня 1999 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» у відповідній редакції.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як встановлено судом, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення (13 лютого 2025 року) становить 25 років 3 місяці 13 днів.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах справи, у період з 03 листопада 1995 року до 12 січня 2000 року ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника в організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи в управлінні Міністерства юстиції в Харківські області. Час цієї роботи на зазначеній посаді (4 роки) на підставі абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді, як час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України.

Нормативно-правову основу діяльності органів Міністерства юстиції в період роботи ОСОБА_1 на посаді заступника начальника (1995-2000 роки), визначали Типове положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 9 лютого 1993 р. № 98 та Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції, затверджене наказом Міністра юстиції №8-5 від 02/02/98, (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.02.98 № 85-2525).

Відповідно до пункту 1 Типового положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 лютого 1993 р. № 98, управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації є місцевим органом Мінюсту.

Управління юстиції утворюється Мінюстом і йому підпорядковується, а також входить до складу обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації за принципом подвійного підпорядкування.

Відповідно до підпункту А пункту 2 Типового положення основним завданням управління юстиції є організаційне забезпечення діяльності міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів при суворому додержанні принципу незалежності суддів і підкорення їх тільки законові.

Відповідно до підпункту А пункту 2 Типового положення основними завданнями управління юстиції є організація роботи з кадрами в міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судах та підвідомчих установах, підвищення їх кваліфікації.

Відповідно до підпункту 13 п. пункту 4 Типового положення управління юстиції організує роботу щодо забезпечення кадрами міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів і підвідомчих установ, підвищення кваліфікації їх працівників; організує роботу щодо забезпечення кадрами міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів і підвідомчих установ, підвищення кваліфікації їх працівників.

Відповідно до пункту 3 Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції, затвердженого наказом Міністра юстиції №8-5 від 02/02/98, (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.02.98 № 85-2525) основними завданнями управління юстиції є: організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь юстиції, районних (міських) судів, нотаріату, державної виконавчої служби, інших установ юстиції, експертне забезпечення правосуддя; організація роботи з кадрами в апараті управління, районних (міських) судах, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управліннях юстиції та підвідомчих установах, підвищення їх кваліфікації.

Відповідно до п. 4 Положення, управління юстиції, відповідно до покладених на нього завдань: вносить пропозиції з питань організації районних (міських), міжрайонних (окружних) судів та щодо змін у мережі судів та їх штату; проводить роботу щодо забезпечення кадрами районних (міських), міжрайонних (окружних) судів: здійснює добір, підготовку кандидатів на посади суддів; формує кадровий резерв на посади суддів, голів і заступників голів судів; представляє у встановленому порядку за рекомендаціями відповідних кваліфікаційних комісій суддів кандидатури до призначення або обрання суддями; готує матеріали щодо призначення суддів на адміністративні посади голів та заступників голів судів, звільнення суддів з посад; спільно з органами суддівського самоврядування, місцевими органами виконавчої влади здійснює заходи щодо забезпечення незалежності суддів, соціального захисту суддів та інших працівників судів; забезпечує належну організацію в районних (міських) судах діловодства, архівної справи, роботи з речовими доказами та впроваджує автоматизацію діловодства, довідкової роботи із законодавства та судової статистики.

Відповідно до пункту 9 Типового положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 лютого 1993 р. № 98 та пункту 11 Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції, затвердженого наказом Міністра юстиції №8-5 від 02/02/98, в управлінні юстиції для погодженого вирішення питань, що належать до його компетенції, утворюється колегія в складі начальника управління юстиції (голова колегії), заступників начальника управління юстиції за посадою.

Рішення колегії запроваджуються в життя наказами начальника управління юстиції.

Будучи членом колегії управління юстиції за посадою, Кононенко З.О. приймала участь у вирішенні всіх питань, що належали до компетенції управління, у тому числі організаційного, кадрового та матеріально-технічного забезпечення діяльності районних (міських) судів.

Відповідно до Класифікатору професій посаду заступника начальника віднесено до розділу - керівники.

Враховуючи вимоги абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів», чинного на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, час роботи на посаді заступника начальника управління юстиції підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання, а саме 4 роки.

Частиною другою статті 137 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакцій, чинній на час призначення позивача на посаду судді) передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді, що дає право ОСОБА_1 на відставку, підлягають зарахуванню 3 роки стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді.

З огляду на викладене, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення - 13 лютого 2025 року), становить 32 роки 3 місяці 13 днів, з яких: 25 років 3 місяці 13 днів - робота на посаді судді, 4 роки - час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки - стаж роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді, що дає право позивачу на отримання щомісячного грошового утримання в розмірі 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років, плюс по 2 % за 12 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 54 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботу, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці 3 роки - робота на посаді судді, 4 роки - час роботи на посаді, безпосередньо пов`язаній з керівництвом та контролем за діяльністю судів в органі, підвідомчому Міністерству юстиції України, 3 роки - стажу роботи за юридичною спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 18.02.2025 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 74% суддівської винагороди судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату недоотриманих сум з 18.02.2025.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов