Справа № 580/2136/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Трофімова Л.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Справа № 580/2136/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації

на особливий період при

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа, на стороні Відповідача,

яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - Відповідач -1), Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- Відповідач 2), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 13.02.2025 №4;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення про надання відстрочки ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і видати відповідну довідку за формою 6.

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 90000 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову (мобілізації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що він здійснює постійний догляд за своєю матір?ю ОСОБА_2 . При цьому Позивач посилаючись на тривалість розгляду справи в суді, зазначав, що він, будучи без відстрочки, здійснюючи постійний догляд за своєю матір?ю, підлягає мобілізації на загальних підставах.

Відтак, якщо Позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку та виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь Позивача.

3. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено доводів, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача щодо рішення Комісії.

4. Не погодившись з такою ухвалою суду, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог Апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені ним в суді першої інстанції, а також зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено фактичних обставин справи щодо здійснення Позивачем догляду за своєю матір`ю, надання йому відстрочки від призову на час мобілізації на строк до 07.02.2025 та незаконної відмови у її наданні в наступному враховуючи, що у Позивача наявні всі ті самі документи та підстава для відстрочки.

Також Апелянт акцентує увагу на висновках суду про відсутність доказів щодо вчинення Відповідачем дій щодо мобілізації Позивача та зазначає, що такими доказами можуть бути вже отримані повістки, за неявку по яких Позивач потрапить у розшук.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги його твердження про те, що набуття Позивачем нового юридичного статусу військовослужбовця унеможливить реалізацію права на відстрочку, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

При цьому, Апелянт стверджує, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно нього будуть завершені, а тому будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права, про які ним наголошено.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно та неправильно встановлених обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

7. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Від Апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності Апелянта та його представника.

З огляду на викладене вище, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, вирішила здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

9. Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,

2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 КАС України, яка закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи його забезпечення в адміністративному процесі.

11. За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

12. Головною метою його застосування є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за наявності хоча б однієї з умов, передбачених ст. 150 КАС України, зокрема встановлених судом ще до звернення особи за судовим захистом з відповідним позовом на підставі обґрунтованої заяви та доданих до неї матеріалів.

13. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

14. У свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони законних інтересів позивача від можливих порушень з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

15. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи, які Позивач наводить в обґрунтування заявлених ним вимог щодо вжиття заходів забезпечення його позову, фактично є аналогічними доводам його позову і здійснення судом їх перевірки призведе до вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви щодо забезпечення позову.

У контексті викладеного доводи Апелянта про те, що прийняте Відповідачем рішення про відмову в наданні йому відстрочки від мобілізації ґрунтується на підставі помилкових даних щодо повноти поданих ним документів, є безпідставним та протиправним, судова колегія до уваги не приймає, а також відхиляє відповідне наведене ним обґрунтування, оскільки такі доводи підлягають перевірці судом при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог.

При цьому апеляційний суд наголошує, що в цьому випадку відсутні правові підстави вважати оспорюване Позивачем рішення та/або дії Відповідача очевидно протиправними.

16. З аналогічних підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи Апелянта щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для надання йому відстрочки від призову на військову службу.

17. Твердження Апелянта про те, що Відповідач може прийняти рішення про призов його на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення його позову, колегія суддів відхиляє як такі, що не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

18. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

19. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі.

20. Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

21. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

22. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 травня 2025 р.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев