Справа № 580/2859/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року справа № 580/2859/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чигиринської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Чигиринської міської ради (далі міська рада, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Чигиринської міської ради Черкаського району Черкаської області () щодо розгляду заяви про купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні гр. ОСОБА_1 від 12.12.2024 вх. № 541/05-04;

- зобов`язати Чигиринську міську раду () розглянути заяву про купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні гр. ОСОБА_1 від 12.12.2024 вх.№541/05-04 та прийняти рішення про продаж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 комунальної власності сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства код 01.02, за нормативною грошовою оцінкою, без проведення земельних торгів, шляхом укладання Договорів купівлі продажу з розстроченням платежу на 10 (десять) років та з правом на дострокове погашення всієї або частини суми ціни продажу земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що ОСОБА_1 право на купівлю земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 не реалізував, а також він відповідає вимогам, визначеним Земельним кодексом України до набувачів земельних ділянок сільськогосподарського призначення, оскільки стосовно нього відсутні заборони набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення встановлені ст. 130 Земельного кодексу України.

Позивач звернувся до Чигиринської міської ради, як розпорядника земель прийняти рішення про продаж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 комунальної власності сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства код 01.02, за нормативною грошовою оцінкою, без проведення земельних торгів, шляхом укладання Договорів купівлі - продажу з розстроченням платежу на 10 (десять) років та з правом на дострокове погашення всієї або частини суми ціни продажу земельних ділянок, однак Виконавчий комітет повідомив позивача про відмову в погодженні продажу вказаних земельних ділянок.

Представниця позивача зазначає, що така відмова є протиправною, оскільки спірні земельні ділянки є сформованими об`єктами цивільних прав, яким присвоєно кадастрові номери на підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Чигиринського району Черкаської області, яка розроблена на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 01.08.2013 № 114.

Представниця позивача вказала, що у Чигиринської міської ради відсутні правові підстави для відмови у продажі гр. ОСОБА_1 земельних ділянок, які перебувають у його постійному користуванні, оскільки таке право йому гарантовано державою, зокрема, ч. 4 ст. 13 Закону України Про фермерське господарство, п. 61 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Ухвалою від 28.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.04.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю та зазначив, що позивач в обхід встановленого порядку, незаконно зареєстрував за собою право постійного користування, яке йому не належить та належати відповідно до статті 92 ЗК України не може, оскільки згідно наданого позивачем Державного акту на право постійного користування землею серії 18-71 від 21.12.1998 року площа наданої в користування землі є 52.2 га, а позивач зареєстрував за собою право постійного користування на земельні ділянки площею 0,7409 га, 6,8262 га, 5,0371 га, 8,1543 га, 9,4020 га.

Також представник відповідача вказав, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

03.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представниця позивача зазначила, що у відзиві на позов відповідач не вказує в обхід якого саме встановленого порядку позивач незаконно зареєстрував за собою право постійного користування; не надає належної правової оцінки обставинам, що право постійного користування позивач набув на підставі рішення Чигиринської районної ради народних депутатів Чигиринського району Черкаської області від 15.06.1992 № 10/21. Відповідач не надав належних та допустимих доказів, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 сформовано з порушення вимог Земельного кодексу України, Закону України та інших нормативно-правових актів України, як не надав доказів припинення права постійного користування зазначеними земельними ділянками за гр. ОСОБА_1 та взагалі будь-яких доказів, що підтверджують обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є постійним користувачем земельної ділянки № 1 площею 52,2 га (у тому числі: сільськогосподарських угідь 27,0 га; кормових угідь 6,7 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 25,2 га), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства), яка розташована на території Чигиринської міської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 21.12.1998 серія ЧР № 18-71, виданого на підставі рішення Чигиринської районної ради народних депутатів Чигиринського району Черкаської області від 15.06.1992 № 10/21 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 65.

Згідно розпорядження голови Чигиринської райдержадміністрації від 09.04.1998 позивач став постійним користувачем земельної ділянки № 2 площею 12,2 га (у тому числі: сільськогосподарських угідь (кормових угідь) 9,4 га; під будівлями, лісами та іншими угіддями 2,8 га), з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства), яка розташована на території Чигиринської міської ради, відомості про яку внесені до Державного акту на право постійного користування землею від 21.12.1998 серія ЧР № 18-71.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 20.09.2024 № 29- 23-0.2-6474/2-24 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 входять до складу земельних ділянок, наданих ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акта на право постійного користування землею від 21.12.1998 серія ЧР № 18-71. На вказані земельні ділянки позивач зареєстрував речове право постійного користування, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав.

12.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Чигиринської міської ради, як розпорядника земель прийняти рішення про продаж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 комунальної власності сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства код 01.02, за нормативною грошовою оцінкою, без проведення земельних торгів, шляхом укладання договорів купівлі-продажу з розстроченням платежу на 10 (десять) років та з правом на дострокове погашення всієї або частини суми ціни продажу земельних ділянок. Заява зареєстрована у відповідача за вх. № 541/05-04 від 12.12.2024.

Листом від 08.01.2025 № 60/02-33/2 Виконавчий комітет Чигиринської міської ради повідомив, що заява від 12.12.2024 щодо купівлі земель сільськогосподарського призначення розглядалась на засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування, архітектури та екологічної політики Чигиринської міської ради, на якій встановлено формування земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0967, :01:000:0968, :01:000:0969, :01:000:0970, :01:000:0761 з порушенням екологічного та земельного законодавства, зокрема інженером землевпорядником здійснено формування земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, які фактично є лісовими угіддями, а також частково самозалісненими землями. Технічна документація щодо формування заявлених земельних ділянок не погоджувалась та не затверджувалась Чигиринською міською радою як власником землі. Зазначені обставини є підставою для відмови в погодженні продажу земельних ділянок.

Таку відмову позивач вважає протиправною, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Земельним кодексом України (далі ЗК України) та Законом України Про фермерське господарство від 19.06.2003 № 973-IV (далі Закон № 973-IV).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 973-IV землі фермерського господарства можуть складатися із: земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Згідно з частиною 4 статті 13 Закону № 973-IV громадяни України, які до 1 січня 2002 року отримали в постійне користування або оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, мають переважне право на придбання (викуп) земельних ділянок розміром до 100 гектарів сільськогосподарських угідь, у тому числі до 50 гектарів ріллі, у власність з розстрочкою платежу до 20 років.

Абзацом першим пункту 6-1 розділу Х Перехідні положення ЗК України визначено, що громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, а також юридичні особи, яким на момент набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель належало право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, та які відповідно до статті 92 цього Кодексу не можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів, мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Купівля земельних ділянок відповідно до цього пункту здійснюється за ціною, що дорівнює: нормативній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель сільськогосподарського призначення; експертній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель несільськогосподарського призначення.

Відповідно до абзацу 2 вказаного пункту у разі купівлі земельної ділянки її покупець має право на розстрочення платежу зі сплати ціни земельної ділянки з рівним річним платежем з урахуванням індексу інфляції, за умови встановлення заборони на продаж або інше відчуження та надання у користування земельної ділянки (крім надання у користування фермерському господарству земельних ділянок, які знаходяться у власності членів такого фермерського господарства, що є покупцями такої земельної ділянки) до повного розрахунку покупця за договором купівлі-продажу.

Суд зазначає, що ні вказаним пунктом 6-1 розділу Х Перехідні положення ЗК України, ні іншими положеннями ЗК України, які і положеннями Закону № 973-IV не визначено розпорядчого акту органу місцевого самоврядування про реалізацію відповідним суб`єктом права на купівлю вказаних у цьому пункті земельних ділянок.

Суд враховує, що відповідно до статті 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон № 280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами першою, п`ятою статті 46 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою, четвертою статті 47 Закону № 280/97-ВР передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

З аналізу вказаних положень суд висновує, що за результатами розгляду заяви про продаж земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства за нормативною грошовою оцінкою без проведення земельних торгів відповідний орган місцевого самоврядування має прийняти відповідне рішення.

Суд встановив, що відповідач не прийняв рішення за результатами розгляду заяви позивача від 12.12.2024, натомість листом від 08.01.2025 № 60/02-33/2 Виконавчий комітет Чигиринської міської ради повідомив про відмову в погодженні продажу вказаних у заяві земельних ділянок.

За таких обставин суд констатує допущення Чигиринською міською радою протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 12.12.2024 і, як наслідок, необхідність розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чигиринської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 вх. № 541/05-04 від 12.12.2024.

Зобов`язати Чигиринську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх. № 541/05-04 від 12.12.2024 та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чигиринської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Чигиринська міська рада (20901, Черкаська область, Черкаський район, м. Чигирин, вул. Хмельницького Богдана, 26, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27.05.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК