Справа № 420/36600/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» про накладення арешту на кошті та інші цінності, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ», в якому позивач просив суд накласти арешт на кошти та інші цінності приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ», що знаходяться у банках, обслуговуючих підприємство.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за приватним підприємством «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» обліковується податкова заборгованість у розмірі 166 531,60 грн. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та по адміністративним штрафам. У зв`язку з несплатою заборгованості відповідачем, контролюючим органом було винесено податкову вимогу та направлено її рекомендованим листом на адресу відповідача, водночас податковий борг погашено не було. Оскільки у відповідача відсутнє будь-яке майно платника податків, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, у контролюючого органу виникли підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності підприємства, з огляду на що Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/36600/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Судові виклики або судове повідомлення учасників справи здійснюється: юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження у справі було направлено відповідачу за адресою, зазначеною позивачем в адміністративному позові, а також зазначену у відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на запит суду через систему «Електронний суд».

Поштове відправлення було вручено представнику відповідача 03.02.2025 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, ні у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк, ні станом на час розгляду справи по суті від відповідача відзиву на позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області або будь-яких пояснень по суті спірних правовідносин або доказів на спростування заявлених контролюючим органом позовних вимог до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що ним було вжито всіх необхідних заходів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України для повідомлення відповідача про розгляд адміністративної справи та реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що, в свою чергу, дає підстави суду розглядати справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Приватне підприємство «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» (далі ПП «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ») перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області.

Відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та відомостей з інтегрованої картки платника податків станом на 12.11.2024 року за ПП «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» рахується заборгованість у загальному розмірі 166 531,60 грн. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (164 389,94 грн.) та по адміністративним штрафам та іншим санкціям (2 141,66 грн.).

Податкова заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті нарахування:

- штрафних санкцій по ППР № від 18.01.2019 року;

- штрафних санкцій по ППР №2165/15-32-04-15 від 09.12.2020 року;

- штрафних санкцій по ППР №2163/15-32-04-15 від 09.12.2020 року;

- по податковій декларації № від 17.12.2020 року;

- по податковій декларації № від 19.01.2021 року;

- по податковій декларації № від 18.02.2021 року;

- по податковій декларації № від 17.03.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.04.2021 року;

- по податковій декларації № від 17.05.2021 року;

- по податковій декларації № від 17.06.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.07.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.08.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.09.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.10.2021 року;

- по податковій декларації № від 17.11.2021 року;

- по податковій декларації № від 16.12.2021 року;

- по податковій декларації № від 17.01.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.02.2022 року;

- по податковій декларації № від 21.03.2022 року;

- по податковій декларації № від 15.07.2022 року;

- по податковій декларації № від 15.07.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.07.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.07.2022 року;

- по податковій декларації № від 17.08.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.09.2022 року;

- по податковій декларації № від 17.10.2022 року;

- по податковій декларації № від 18.11.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.12.2022 року;

- по податковій декларації № від 16.01.2023 року;

- по податковій декларації № від 16.02.2023 року;

- по податковій декларації № від 16.03.2023 року;

- по податковій декларації № від 17.04.2023 року;

- по податковій декларації № від 16.05.2023 року;

- по податковій декларації № від 16.06.2023 року;

- по податковій декларації № від 17.07.2023 року;

- по податковій декларації № від 17.08.2023 року;

- по податковій декларації № від 18.09.2023 року;

- по податковій декларації № від 17.10.2023 року;

- по податковій декларації № від 16.11.2023 року;

- по податковій декларації № від 18.12.2023 року;

- по податковій декларації № від 18.01.2024 року;

- по податковій декларації № від 16.02.2024 року;

- по податковій декларації № від 18.03.2024 року;

- по податковій декларації № від 18.04.2024 року;

- по податковій декларації № від 17.05.2024 року;

- по податковій декларації № від 17.06.2024 року;

- по податковій декларації № від 18.07.2024 року;

- по податковій декларації № від 16.08.2024 року;

- по податковій декларації № від 17.09.2024 року;

- по податковій декларації № від 18.10.2024 року;

- пені.

Податкова заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям виникла в результаті нарахування:

- штрафних санкцій по ППР №31175/15-32-07-06 від 29.11.2023 року;

- штрафних санкцій по ППР №31177/15-32-07-06 від 29.11.2023 року.

Податкові повідомлення-рішення направлялись контролюючим органом на адресу відповідача, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. Доказів оскарження вищевказаних ППР відповідачем до суду не надавалось.

Через несплату відповідачем податкової заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» №0-1517 від 21.07.2021 року, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо ПП «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» відсутнє будь-яке майно.

Згідно відомостей з бази даних АІС «Автомобіль» та відповіді на запит Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 19.12.2023 року, за підприємством не зареєстровані транспортні засоби.

Оскільки, у підприємства відсутнє майно платника податків, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, та враховуючи, що підприємством не було добровільно погашено у встановлений законом строк наявну за ним податкову заборгованість, податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ», що знаходяться у банках, обслуговуючих підприємство.

Дослідивши адміністративний позов та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.16.1.4 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, відповідно до п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У зв`язку з несплатою суми заборгованості у встановлені законом строки та з метою вжиття заходів щодо її погашення, податковим органом на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми «Ю» №0-1517 від 21.07.2021 року, яка направлялась відповідачу засобами поштового зв`язку, але не була вручена відповідачу з незалежним від контролюючого органу причин («адресат відмовився»), що підтверджується матеріалами справи.

Згідно п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.33 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені ст.94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в п.94.1 ст.94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Положеннями п.94.4 ст.94 ПК України встановлено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п.94.2 ст.94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених п.94.2 ст.94 ПК України.

Відповідно до п.94.2 ст.94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акту опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

За правилами абз.2 пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Аналізуючи вказане, наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

У свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених п.94.2 ст.94 ПК України, за наявності умов, встановлених пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання.

Такого висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 07.11.2024 року по справі №420/20753/24.

Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

Водночас, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2022 року у справі №380/9147/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом за час розгляду справи, на підтвердження відсутності майна у підприємства податковим органом було надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з яких вбачається, що у ПП «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» відсутнє будь-яке майно. Крім того, згідно відомостей з бази даних АІС «Автомобіль» та відповіді на запит Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 19.12.2023 року, за підприємством не зареєстровані транспортні засоби. Відповідачем за час розгляду справи не було спростовано вищевказаних відомостей, наданих контролюючим органом до суду.

Тобто, аналізуючи вищевказані обставини, податковим органом за час розгляду справи було надано достатні докази на підтвердження відсутності у платника податків будь-якого майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищезазначене, а також враховуючи той факт, що у підприємства відсутнє майно платника податків, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, то у податкового органу виникли підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності підприємства у банківських установах, що його обслуговують в межах суми податкового боргу в розмірі 166 531,60 грн., а тому адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» про накладення арешту на кошті та інші цінності, задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності приватного підприємства «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ», що знаходяться у банках, обслуговуючих підприємство, в межах суми податкового боргу в розмірі - 166 531,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Відповідач: Приватне підприємство «КОМПАНІЯ РЕАЛ ФАРМ» (67571, Одеська область, с. Фонтанка, вул. Центральна, 3, ).

Суддя О.В. Білостоцький