Справа № 640/3649/22
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2025 року

м. Київ

справа №640/3649/22

адміністративне провадження № П/990/73/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Васильєвої І.А. (головуючий суддя), суддів: Гімона М.М., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.

за участю секретаря судового засідання: Лопушенко О.О.,

учасників справи:

позивач - ОСОБА_1

представника відповідача - Марущак Анастасія Русланівна

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

від Ради суддів України - не з`явився

від Вищої ради правосуддя - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Етичної Ради (Першого складу Етичної Ради),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рада суддів України, Вища рада правосуддя,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов (т. 1 а.с. 1-6) ОСОБА_1 , у якому позивачем в якості відповідачів було визначено: 1) Етичну Раду (Перший склад Етичної Ради), 2) Раду суддів України, третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вищу раду правосуддя, а також в якому первинно просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Етичної ради (Першого складу Етичної ради) в частині нерозгляду заяв позивача від 01.12.2021, від 23.12.2021 та зобов`язати розглянути заяви, надавши позивачу за результатами розгляду належним чином оформлене рішення Етичної ради;

2) визнати незаконним та скасувати рішення Етичної ради №1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди»;

3) визнати бездіяльність виконавчого органу З`їзду суддів України - Ради суддів України в частині формування та безперешкодної діяльності в Україні Етичної ради, направленої на втручання в роботу Найвищого органу суддівського самоврядування - З`їзду суддів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали (т. 1 а.с. 20-21).

Залишаючи позовну заяву без руху, місцевий суд виходив з того, що частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Водночас, з урахуванням вимог частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, з огляду на що оскільки позивачем заявлено три позовні вимоги, то останньому необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2977,20 грн.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано оригінал квитанції про сплату судового збору та уточнену позовну заяву (т. 1 а.с. 24-32), в якій позивачем в якості відповідача визначено Етичну Раду (Перший склад Етичної Ради) та в якості третіх осіб які, не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору визначено Рада суддів України, Вища рада правосуддя. В уточненій позовній заяві позивач просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Етичної ради (Першого складу Етичної ради) щодо не розгляду заяв позивача від 01.12.2021, від 23.12.2021 та зобов`язати розглянути заяви, надавши позивачу за результатами розгляду належним чином оформлене рішення Етичної ради;

2) визнати незаконним та скасувати рішення Етичної ради № 1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т. 1 а.с. 49-50).

На виконання приписів п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу № 640/3649/22 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду (т. 1 а.с. 79).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 справу прийнято до провадження (т. 1 а.с. 88).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 вирішено справу № 640/3649/22 передати на розгляд до Верховного Суду (т. 1 а.с. 89-90).

Передаючи справу на розгляд до Верховного Суду, місцевий суд, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 10.11.2022 у справі № 990/120/22, від 23.02.2023 у справі № 640/20919/22 зазначив, що Верховний Суд є судом першої інстанції для розгляду питань щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу, який має повноваження оцінювати членів Вищої ради правосуддя, яким в даному випадку є Етична рада.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кравчука В.М.(головуючий суддя), суддів Бевзенка В.М., Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Стародуба О.П. (т. 1 а.с. 101-103).

27.02.2025 суддя Кравчук В.М. заявив самовідвід (т. 1 а.с. 104-105), який мотивував тим, що рішенням XV чергового з`їзду суддів України від 05.-06.03.2018 «Про обрання Ради суддів України» відповідно до п. 8 ч. 2 ст.129, ч. 6 ст. 132, ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було вирішено обрати Раду суддів України, до складу якої від Верховного Суду - суддю Кравчука В.М. Надалі рішенням XVІІІ чергового з`їзду суддів України від 10.-11.03.2018 «Про обрання Ради суддів України» обрано Раду суддів України, до складу якої від Верховного Суду - суддю Кравчука В.М.

23.10.2021 Рада суддів України, членом якої є суддя Кравчук В.М., ухвалила рішення № 48, яким вирішила надіслати до Вищої ради правосуддя список кандидатів до складу Етичної ради за квотою Ради суддів України та інформацію, що підтверджує відповідність таких кандидатів вимогам ч. 2 ст. 9-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя».

Відтак, враховуючи, що суддя Кравчук В.М. є членом Ради суддів України, яка є третьою особою без самостійних вимог у цій справі, та брав участь у прийнятті рішення Ради суддів України від 23.10.2021 № 48 щодо формування складу Етичної ради за квотою Ради суддів України, це, попри відсутність суб?єктивних причин, може викликати у стороннього спостерігача сумніви у його неупередженості та об?єктивності під час розгляду справи № 640/3649/22, ухвалою від 27.02.2025 (т. 1 а.с. 106-109)), Суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви судді Кравчука В.М. про самовідвід.

Протоколом повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Васильєвої І.А., суддів: Гімона М.М., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., Юрченко В.П.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголосив на протиправній бездіяльності Етичної ради щодо не розгляду його заяв від 01.12.2021, в якій він просив міжнародних експертів відмовитися від участі в обрані членів Вищої ради правосуддя та від 23.12.2021, в якій ним заявлено відвід всім членам першого складу Етичної ради, з тих підстав, що Етична рада не може приступати до формування доброчесної ВРП без вирішення питання, пов`язаного з законністю формування Першого складу Етичної ради.

Отже позивачем подано вказані заяви як кандидатом на посаду члена Вищої ради правосуддя.

Також позивач наголосив на протиправності рішення Етичної ради, яким йому відмовлено у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди, оскільки таке рішення містить відносно позивача негативну інформацію, що ґрунтується на припущеннях осіб, яка не підтверджена документально.

03.03.2025 до суду від представника відповідача Етичної ради надійшло клопотання про відмову у відкритті провадження у справі (т. 1 а.с. 119, 121-124), в якому, представник відповідача, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, просив відмовити у відкритті провадження у справі.

24.03.2025 представником відповідача Етичної ради подано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 147-158), в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що Етична рада не мала обов`язку відповідати на заяви кандидата, які безпосередньо не стосуються його оцінювання, тоді як оскаржуване рішення є правомірним та прийнятим у межах дискреційних повноважень, передбачених законом, оскільки є прямим наслідком реалізації наданих їй повноважень з визначеною законом метою - сприяння суб`єктам обрання (призначення) члена ВРП у встановленні відповідності кандидатів на цю посаду критеріям професійної етики та доброчесності.

При цьому, представник відповідача додав, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, Етична рада не є суб`єктом владних повноважень, який може бути відповідачем у такій категорії справ за позовами кандидатів на посаду члена ВРП, що виключає можливість розгляду цієї справи судом.

Також, 24.03.2025 представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі (т. 1 а.с. 185-192), в якому просить закрити провадження у справі в частині не розгляду заяв позивача від 01.12.2021, від 23.12.2021 та зобов`язати розглянути заяви, визнання незаконним, скасування рішення Етичної ради № 1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди».

Мотивуючи клопотання про закриття провадження у справі представник відповідача виходив з того, що будь-які рішення, що приймаються Етичною радою до та під час здійснення процедури оцінювання кандидатів на посаду члена Вищої ради правосуддя не зумовлюють самостійних правових наслідків, а відтак не можуть бути самостійним предметом судового розгляду. Натомість остаточні рішення, які створюють правові наслідки для кандидатів на посаду членів Вищої ради правосуддя, ухвалюються саме органами, визначеними статтею 131 Конституції України, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/120/22, від 01.12.2022 у справі № 990/126/22.

Крім того, представник відповідача також посилаючись на вказані постанови Великої Палати Верховного Суду, а також на інші постанови від 20.07.2023 у справі № 990/34/23, від 14.09.2023 у справі № 990/20/23, від 11.04.2024 у справі № 990/106/23 зазначив, що спір з Етичною радою з приводу оскарження її рішень, дій або бездіяльності (крім як щодо оцінювання членів Вищої ради правосуддя), зокрема оскарження висновку щодо невідповідності кандидата на посаду члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності, а також списку кандидатів, рекомендованих для обрання на цю посаду, не належить до юрисдикції судів України (зокрема, його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), а Етична рада у таких правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, який може бути відповідачем.

У судовому засідання представник відповідача підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі.

28.04.2022 третьою особою - Вищою радою правосуддя подано письмові пояснення (т. 1 а.с. 55-57), в якому зазначено, що в межах повноважень, визначених Конституцією України, Законами України «Про вищу раду правосуддя» та «Про судоустрій і статус суддів» Вищою радою правосуддя вжито всі необхідні заходи, визначені законодавством в процедурі обрання/призначення членів Вищої ради правосуддя, в тому числі направлення всіх поданих кандидатом документів до Етичної ради.

11.04.2025 від третьої особи - Ради суддів України надійшло клопотання, в якому третя особа просила розглядати справу без їх участі, а при її вирішенні покладається на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із позовною заявою та клопотанням відповідача про закриття провадження у справі, вислухавши думку позивача з приводу заявленого клопотання про закриття провадження у справі, Судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 23.08.2012 № 484/212 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя строком на п`ять років.

09.11.2021 розпочав роботу перший склад Етичної ради, утвореної з метою сприяння органам, що обирають (призначають) членів ВРП, у встановленні відповідності кандидата на посаду члена ВРП критеріям професійної етики та доброчесності.

30.11.2021 від секретаріату Вищої ради правосуддя до Етичної ради надійшли копії поданих ОСОБА_1 документів для участі у конкурсі на посаду члена ВРП для обрання з`їздом суддів України.

01.12.2021 позивач звернувся до Етичної ради із заявою (т. 1 а.с. 9-12) в якій просив розглянути дану заяву на засіданні Етичної ради 01.12.2021 до вирішення питань порядку денного.

У даній заяві позивач просив міжнародних експертів відмовитися від участі в обрані членів Вищої ради правосуддя, оскільки, на думку позивача, вчиняючи дії на виконання Закону України від 14.07.2021 № 1635-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» втручаючись у діяльність з`їзду суддів України, перебираючи на себе право обирати або сприяти обранню членів конституційного органу України, усі особи, що включені до першого складу Етичної ради є співучасниками вчинення злочину.

У вказаній заяві позивач також зазначив, що ніхто з членів Етичної ради не проходив спеціальних перевірок, не подавав на підтвердження вимог відповідних документів. Немає жодних документів про те, що пан ОСОБА_2 , сер ОСОБА_4 та пані ОСОБА_3 мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, а також суспільний авторитет.

23.12.2021 позивачем повторно подану заяву (т. 1 а.с. 13-18), в якій позивач просив розглянути його звернення та заявив відвід усім членам Першого складу Етичної ради.

Рішенням Етичної ради № 1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди» кандидату на посаду члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 відмовлено у допуску до співбесіди.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду його заяв, а також наголошуючи на протиправності оскаржуваного рішення щодо недопуску його, як кандидата на посаду члена ВРП до співбесіди, позивач звернувся до Суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою (частина 4 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 3 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо рішень, дій чи бездіяльності органів, які оцінюють членів Вищої ради правосуддя відповідно до Закону України від 14 липня 2021 року № 1635-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» (далі - Закон № 1635-IX).

Правовий статус Етичної ради визначено статтею 9-1 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) та пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1635-IX.

Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону № 1798-VIII Етична рада утворюється з метою сприяння органам, що обирають (призначають) членів Вищої ради правосуддя, у встановленні відповідності кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності.

Етична рада для здійснення своїх повноважень ухвалює та оприлюднює на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя обґрунтований висновок щодо відповідності кожного кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності, складає та оприлюднює список кандидатів, рекомендованих Етичною радою для обрання (призначення) на посаду члена Вищої ради правосуддя; надсилає органу, що обирає (призначає) члена Вищої ради правосуддя, висновок щодо кожного кандидата та список кандидатів, рекомендованих Етичною радою для обрання (призначення) на посаду члена Вищої ради правосуддя (пункти 8, 9 частини двадцятої статті 9-1 Закону № 1798-VIII).

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1635-IX установлено, що Етична рада протягом шести місяців з дня затвердження її персонального складу одноразово здійснює оцінювання відповідності членів Вищої ради правосуддя (крім Голови Верховного Суду), обраних (призначених) на посаду члена Вищої ради правосуддя до набрання чинності цим Законом, критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя.

Порядок та черговість оцінювання відповідності діючих членів та кандидатів у члени Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності визначаються Етичною радою з урахуванням можливості здійснення повноважень Вищою радою правосуддя відповідно до Конституції України.

Для цілей такого оцінювання Етична рада діє відповідно до положень частин одинадцятої - вісімнадцятої, двадцятої, двадцять першої статті 9-1 Закону № 1798-VIII.

За результатами одноразового оцінювання Етична рада може ухвалити рішення про внесення до відповідного органу, що обрав (призначив) члена Вищої ради правосуддя, мотивованої рекомендації про звільнення члена Вищої ради правосуддя з підстав, визначених пунктами 3 - 5 частини першої статті 24 Закону № 1798-VIII.

За результатами розгляду мотивованої рекомендації про звільнення члена Вищої ради правосуддя орган, що обрав (призначив) члена Вищої ради правосуддя, може ухвалити таке рішення:

1) про задоволення рекомендації та звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади;

2) про відхилення рекомендації Етичної ради про звільнення члена Вищої ради правосуддя.

Рішення Етичної ради за результатами одноразового оцінювання відповідності членів Вищої ради правосуддя (крім Голови Верховного Суду), обраних (призначених) на посаду до набрання чинності цим Законом, критеріям професійної етики та доброчесності оприлюднюються на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Етична рада є допоміжним органом, який лише сприяє суб`єктам обрання (призначення) членів Вищої ради правосуддя у встановленні відповідності кандидата на цю посаду критеріям професійної етики та доброчесності, не маючи при цьому повноважень ухвалювати остаточне рішення щодо призначення на цю посаду або звільнення з неї.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/120/22.

Тоді як у постанові від 20.03.2025 у справі № 990/111/23 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що остаточні рішення, які створюють правові наслідки для кандидатів на посаду членів Вищої ради правосуддя, ухвалюються саме за результатами голосування з`їзду суддів України, з`їзду адвокатів України, всеукраїнської конференції прокурорів, з`їзду представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, Верховної Ради України (щодо обрання членів Вищої ради правосуддя), а також Президентом України (щодо їх призначення) - суб`єктами обрання (призначення) членів Вищої ради правосуддя згідно зі статтею 131 Конституції України. Відповідно таке рішення суб`єкта обрання чи призначення на посаду члена Вищої ради правосуддя має правове значення винятково для особи, щодо якої воно постановлене, і може бути оскаржено в судовому порядку лише такою особою.

Висновки Етичної ради щодо відповідності або невідповідності кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності самі по собі не мають наслідком обрання/призначення на відповідну посаду, а є лише однією з умов для розгляду цих питань компетентним органом (етапом у процедурі обрання/призначення члена Вищої ради правосуддя), тобто не зумовлюють самостійних правових наслідків, а відтак не можуть бути самостійним предметом судового розгляду.

З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття рішення про обрання/призначення члена Вищої ради правосуддя судовий контроль має здійснюватися щодо остаточного рішення, яке уповноважені приймати зїзди суддів України, Президент України, Верховна Рада України, з`їзд адвокатів України, всеукраїнська конференція прокурорів, з`їзд представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ. В іншому випадку може виникати ситуація, за якої оцінка наявності або відсутності підстав для обрання/призначення кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя буде надана до вирішення цього питання компетентним суб`єктом або всупереч волі органу, який сприяє обранню/призначенню членів Вищої ради правосуддя.

У постановах від 10.11.2022 у справі № 990/120/22, від 11.04.2024 у справі № 990/106/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до предметної юрисдикції адміністративного суду належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Етичної ради у зв`язку з оцінюванням нею членів Вищої ради правосуддя, як це визначено пунктом 5 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 1635-IX і пунктом 3 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Законодавство України спрямоване на те, щоб гарантувати стабільність правової системи, зокрема діяльності конституційних органів державної влади. Оскарження рішення Етичної ради про невідповідність кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття цієї посади не може створювати наслідки для конкретної конкурсної процедури, серед іншого перешкоджати їй, унеможливлювати продовження, зумовлювати перегляд її результатів, створених суб`єктами призначення членів Вищої ради правосуддя. Тому обмеження у доступі до суду щодо такого оскарження має легітимну мету.

Такі висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду також у постановах від 07.11.2024 у справі № 990/231/24 та від 20.03.2025 у справі № 990/111/23.

Разом з тим, дослідивши позов ОСОБА_1 , Суд зазначає, останній не має статусу члена Вищої ради правосуддя, з огляду на що його позовні вимоги, як-то визнання незаконним та скасувати рішення Етичної ради № 1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди», а також визнання протиправною бездіяльність Етичної ради (Першого складу Етичної ради) щодо не розгляду заяв позивача від 01.12.2021, від 23.12.2021 та зобов`язання розглянути заяви, надавши позивачу за результатами розгляду належним чином оформлене рішення Етичної ради, поданих в межах процедури конкурсу на посаду члена Вищої ради правосуддя, не стосуються оцінювання членів Вищої ради правосуддя, з якими, з урахуванням позиції ВП ВС, викладених у зазначених вище постановах, можливо було пов`язати розгляд справи Верховним Судом, як судом першої інстанції, звернутого до відповідача - Етичної ради в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не лежать у площині правовідносин, які визначені пунктом 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1635-IX та частиною 3 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак даний спір не належить до юрисдикції судів України (у тому числі, його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала в судових рішеннях, зокрема у постановах від 03.04.2018 у справі № 9901/152/18, від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18, від 13.03.2019 у справі № 9901/947/18, від 20.10.2020 у справі № 9901/160/20, що поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини 3 статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів і які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити у широкому розумінні у світлі частини третьої статті 124 Конституції України, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи наведене, клопотання представника .Етичної ради про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки вимоги позивача знаходиться поза межами судового спору взагалі, а не тільки спору, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, відсутні підстави для роз`яснення позивачу, до суду якої юрисдикції він може звернутися з такими вимогами.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 243, 245, 248, 266 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Етичної ради про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі № 640/3649/22 (провадження № 990/73/25) за позовом ОСОБА_1 до Етичної ради (Першого складу Етичної Ради), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Рада суддів України, Вища рада правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання незаконним та скасування рішення Етичної ради №1 від 12.01.2022 «Про відмову у допуску кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя до співбесіди».

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 26.05.2025.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді М.М. Гімон

Р.Ф. Ханова

В.В. Хохуляк

В.П. Юрченко