Справа № 640/20923/22
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Справа№640/20923/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень №-1016 від 09.09.2022 року та №-1016 від 09.09.2022 року на суму 33052,39 гривень щодо сплати земельного податку з фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року позовну заяву відкрито провадження у адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2025 року позовну заяву відкрито провадження у адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року суд прийняв до провадження адміністративну справу №640/20923/22 та призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що був власником земельної ділянки загальною площею 14,85 га в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Проте рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2015 року у справі №372/2464/13-ц, з урахуванням рішення Апеляційного суду Київської області від 28.05.2015 року у справі №22-ц/780/1500/15 визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №346999, а земельну ділянку повернуто в постійне користування ДП «Київське лісове господарство». Незважаючи на відсутність у нього права власності на вказану ділянку відповідач спірними податковими повідомленнями-рішенням нарахував йому суму податкового боргу у розмірі 33052,39 грн. Зазначив, що неодноразово звертався до відповідача з метою припинення нарахування земельного податку, проте відповідач посилався на відомості з державного земельного кадастру як на підставу нарахування земельного податку. Спірні податкові повідомлення-рішення №-1016 від 09.09.2022 року та №-1016 від 09.09.2022 року на суму 33052,39 гривень вважає протиправними, просив задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно даних ІТС «Податковий блок» на території Козинської ОТГ (Київська обл., Обухівський р-н, с. Старі Безрадичі) за позивачем обліковуються земельні ділянки, а саме: з цільовим призначенням «інші» з кадастровим номером :05:028:0092, площею 6,93 га; з цільовим призначенням «інші» з кадастровим номером :05:028:0098, площею 7,92 га. Враховуючи вимоги абз. 5 п. 286.5 статті 286 ПК України платнику сформовано податкові повідомлення-рішення на сплату земельної податку з фізичних осіб за 2022 рік від 09.09.2022 року №-1016 на суму 15424,45 грн, та №-1016 на суму 17627,94 грн. Позивач 30.08.2021 року звертався до ГУ ДПС у Київській області з «Повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень та посадових злочинів органами державної влади та місцевого самоврядування та про ознаки розкрадання земельної державної форми власності. Обухівським відділом, до управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області було надано проект відповіді позивачу, в якому запропоновано звернутися до податкового органу за місцем розташування земельних ділянок для проведення звірки даних (вих. №18840/10-36-24-10 від 13.09.2021 року).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 23 лютого 1996 року).

Відповідач - Головне управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ ВП 44096797) є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Судом встановлено на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що ОСОБА_1 належать на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером :05:028:0092.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2015 у справі №372/2464/13-ц, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 14,85 га для будівництва та обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів (кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0101), виданий 09.10.2009 на ім`я ОСОБА_1 . Повернуто земельну ділянку площею 14,85 га (кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0101), що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в постійне користування державного підприємства «Київське лісове господарство». В цій частині рішення залишене без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.05.2018 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 810/1574/18 встановлено, що відповідно до даних «Податковий блок» та Державного земельного кадастру України позивач, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок із кадастровими номерами :05:028:0092; :05:028:0098.

09.09.2022 року Головним управління ДПС у Київській області складено податкове повідомлення-рішення №-1016 про сплату земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік за земельну ділянку з кадастровим номером :05:028:0092, площею 6,93 га, у загальному розмірі 15424,45 грн.

09.09.2022 року Головним управління ДПС у Київській області складено податкове повідомлення-рішення №-1016 про сплату земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік за земельну ділянку з кадастровим номером :05:028:0098, площею 7,92 га, у загальному розмірі 17627,94 грн.

Не погоджуючись зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі -ПК) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі так само) плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК підставою для нарахування земельного податку є: дані державного земельного кадастру; дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї).

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування".

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Абзацом першим пункту 286.5 статті 286 ПК встановлено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) (абзаци п`ятий, шостий пункту 286.5 статті 286 ПК).

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року N 5 (далі Порядок) встановлено, що для забезпечення ведення оперативного обліку податків, зборів, платежів, єдиного внеску в ІКС ДПС відкриваються ІКП за кожним кодом класифікації доходів бюджету / технологічним кодом єдиного внеску щодо кожного платника, територіального органу ДПС, що відповідає місцю обліку платника або обліку об`єкта оподаткування, коду території територіальної громади згідно з Кодифікатором адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26 листопада 2020 року № 290 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 12 січня 2021 року № 3). ІКП містить інформацію про первинні показники оперативного обліку, облікові операції та первинні показники оперативного обліку, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Відповідно до п. 1 розділу 11 Порядку у разі коли згідно з Кодексом визначення податкового зобов`язання платника здійснюється територіальним органами ДПС, суми податкових зобов`язань розраховуються на підставі інформації про суб`єкти та об`єкти оподаткування. Для визначення сум податкових зобов`язань платників здійснюється: формування переліків суб`єктів та об`єктів оподаткування; формування податкового повідомлення-рішення про сплату податків; відображення в ІКП нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями з використанням первинних показників оперативного обліку щодо нарахування зобов`язань.

Територіальні органи ДПС відповідно до статей 266, 267 та 269 розділу ХII Кодексу визначають податкові зобов`язання фізичних осіб - платників: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; земельного податку.

Відповідно до пп. 3 п. 2 розділу 11 Порядку формування переліків суб`єктів та об`єктів оподаткування: плата за землю. Первинними показниками для розрахунку сум плати за землю є дані державного земельного кадастру, які податковий орган на підставі пункту 286.1 статті 286 розділу ХII Кодексу отримує від органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин. Структурні підрозділи територіальних органів ДПС за місцезнаходженням земельної ділянки, які за своїми функціональними обов`язками забезпечують адміністрування плати за землю, вносять до ІКС ДПС дані про земельні ділянки та їх власників на підставі документів про право власності та право користування земельними ділянками, отриманих від платників, про ставки земельного податку та грошову оцінку земельних ділянок, отриманих від територіальних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, рішень органів місцевого самоврядування. Внесення зазначених даних здійснюється протягом десяти робочих днів з дати отримання відповідної інформації.

За змістом наведених норм нарахування контролюючим органом фізичній особі суми земельного податку в податковому повідомленні-рішенні є первинним щодо обліку цієї суми податку в ІКП. Контролюючий орган зобов`язаний надіслати податкове повідомлення-рішення фізичній особі, якій визначено суму податку, в порядку, встановленому абзацом другим пункту 58.3 статті 58 ПК. В разі якщо податкове повідомлення-рішення не було направлене, фізична особа не несе відповідальності за несплату податку, навіть якщо згідно із нормами статті 269 ПК вона є платником земельного податку. В іншому разі фізична особа-платник земельного податку зобов`язана сплатити визначену суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, крім випадків, якщо не розпочне процедуру оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному або в судовому порядку. Згідно з положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17, пункту 56.18 статті 56 ПК днем узгодження суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, у разі оскарження платником податків рішення контролюючого органу в адміністративному порядку є день закінчення процедури адміністративного оскарження, а у разі звернення платника податків до суду з відповідним позовом день набрання судовим рішенням законної сили. Несплачене у встановлений строк узгоджене податкове зобов`язання (в тому числі, узгоджене в адміністративному чи судовому порядку) та нарахована на суму такого податкового зобов`язання пеня відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК є податковим боргом (недоїмкою).

Відповідність даних ІКП фактичним даним щодо виконання податкового обов`язку становить для платника податків законний інтерес, який підлягає судовому захисту. Однак, у разі якщо податковий борг в ІКП обліковується за сумами грошових зобов`язань, які визначені рішенням контролюючого органу, правомірність дій контролюючого органу щодо обліку цих сум податкового боргу залежить від правомірності рішення, яким вони визначені до сплати.

Судом встановлено, що відповідач на підставі даних ІТС «Податковий блок», враховуючи що позивач є власником земельних ділянок на території Старобезрадичівської сільської ради із кадастровими номерами :05:028:0092; :05:028:0098, сформував спірні податкові повідомлення-рішення від 09.09.2022 року №-1016 та №-1016.

Позивач посилається на відсутність у нього права власності на земельну ділянку :05:028:0101 загальною площею 14,85 га як на підставу протиправності спірних податкових повідомлень-рішень.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2015 у справі №372/2464/13-ц, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 14,85 га для будівництва та обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів (кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0101), виданий 09.10.2009 на ім`я ОСОБА_1 . Повернуто земельну ділянку площею 14,85 га (кадастровий номер земельної ділянки :05:028:0101), що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в постійне користування державного підприємства «Київське лісове господарство».

Водночас, спірні податкові повідомлення-рішення відповідач сформував стосовно земельних ділянок із кадастровими номерами :05:028:0092; :05:028:0098.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 810/1574/18 встановлено, що відповідно до даних «Податковий блок» та Державного земельного кадастру України позивач є власником земельних ділянок із кадастровими номерами :05:028:0092; :05:028:0098.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду доказів відсутності у нього права власності на вищевказані земельні ділянки.

Крім того, з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо земельних ділянок, які перебувають в його власності і за які йому визначені суми податкових зобов`язань із земельного податку, площ земельних ділянок або нарахованих сум податку позивач не звертався, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи наявну інформацію, отриману в порядку ст. 286 ПК України, а також відсутність звернення позивача з письмовою заявою для проведення звірки, суд робить висновок, що відповідачем правомірно сформовано спірні податкові повідомлення-рішення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі 26 травня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Троянова