Справа № 340/228/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/228/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління державної податкової служби України у Кіровоградській області (, 25005, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління державної податкової служби України у Кіровоградській області від 09.12.2024 №748-О «Про припинення державної служби»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління державної податкової служби у Кіровоградській області;

- стягнути з Головного управління державної податкової служби України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.12.2024 по день фактичного поновлення її на роботі, що станом на 14.01.2025 складає 46 616 (сорок шість тисяч шістсот шістнадцять) грн. 90 коп.;

- допустити негайне виконання судового рішення щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 15.11.2024 позивача було ознайомлено з попередженням про наступні звільнення та відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» запропоновано посаду головного державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління економічного аналізу Головного управління ДПС у Кіровоградській області (із закріпленням робочого місця за адресою 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55), від якої позивач відмовилась. Вказує, що позивача належним чином не було ознайомлено з документами, які врегульовують діяльність відповідача та змінюють істотні умови трудових договорів, переліком державних податкових інспекцій, змінами до організаційної структури та штатного розпису.

Також, вказує, що відповідачем запропоновано позивачу лише одну посаду, а отже порушено приписи ч.3 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», не запропоновано рівнозначних (нижчих) посад державної служби, відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача, в зв`язку із чим наказ Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 09.12.2024 №748-О є протиправним та підлягає скасуванню, а позивача має бути поновлено на посаді. Крім того, відповідачем, не враховано переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, а саме наявність у позивача майже 30 років досвіду роботи на державній службі, у сфері податкового контролю.

Ухвалою судді від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 30.01.2025 поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

19.02.2025 на адресу суду від представника ГУ ДПС у Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у зв`язку зі змінами, які відбулись в організаційній структурі ГУ ДПС, позивач була попереджена про можливе наступне звільнення. Перед звільненням позивачу було запропоновано рівнозначну вакантну посаду, від якої остання відмовилась. Відтак, на переконання відповідача, ГУ ДПС у Кіровоградській області вжито належні заходи щодо переведення позивача на рівнозначну вакантну посаду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19 січня 2021 року займала посаду головного державного інспектора Світловодської ДПІ ГУ ДПС у Кіровоградській області.

05 листопада 2024 року, в.о. Голови Державної податкової служби України, затверджено перелік змін №6 до організаційної структури Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

06 листопада 2024 року, в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області, винесено наказ №354 «Про введення в дію Переліку змін №6 до організаційної структури Головного управління ДПс у Кіровоградській області», відповідно до п. 2.28 якого, ліквідовано Світловодську ДПІ зі штатною чисельністю 4 одиниці.

15.11.2024 позивач була попереджена про наступне звільнення у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Головного управління ДПС у Кіровоградській області, а саме: посади головного державного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Одночасно запропоновано іншу рівнозначну посаду державної служби, а саме: головного державного інспектора відділу обліку платежів та зведеної звітності управління економічного аналізу Головного управління ДПС у Кіровоградській області (із закріпленням робочого місця за адресою: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55).

Позивач від запропонованої посади відмовилась, що підтверджується її підписом на вказаному попередженні.

В подальшому, Наказом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 09.12.2024 №748-О «Про припинення державної служби», припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , головного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Кіровоградській області, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДПС у Кіровоградській області згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» 16 грудня 2024 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно п. 1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Нормами ст. 5 Закону № 889-VIII передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивача з державної служби у зв`язку із припиненням державної служби на підставі частини першої статті 87 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, аналізуючи норму ч.3 ст.87 Закону №889-VIII діє імперативне право, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця безумовно є протиправним.

Вказане свідчить про те, що встановлена законодавством можливість скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису (змінами в організації виробництва і праці) державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників (пропонування наявної роботи за відповідною професією чи спеціальністю), які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі ваканті посади, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві (державній установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 821/595/16, від 31.03.2020 у справі № 826/6148/16, від 11.06.2020 у справі № 826/19187/16, від 26.05.2021 у справі № 140/90/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 800/538/17, від 26 січня 2023 року у справі № 160/336/20.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.87 Закону України «Про державну службу» на суб`єкта призначення або керівника державної служби, при звільненні працівника у зв`язку скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізацією державного органу, покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади.

Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 15.11.2024 позивача було ознайомлено з попередженням про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Головного управління ДПС у Кіровоградській області та запропоновано рівнозначну посаду державної служби, а саме: головного державного інспектора відділу обліку та зведеної звітності управління економічного аналізу Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Від запропонованої посади позивач відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні (а.с. 23).

Інших вакантних посад позивачу не пропонувалось.

У відзиві, представником відповідача не наведено причин неможливості запропонувати інші вакантні посади.

Суд звертає увагу, що роботодавець зобов`язаний запропонувати всі наявні вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві (державній установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відтак, суд приходить висновку, що відповідачем порушено приписи ч.3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», не запропоновано рівнозначних (нижчих) посад державної служби, відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача.

Крім того, суд зазначає, що процедура вивільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників передбачає обов`язок роботодавця врахувати переважне право працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці на залишення на роботі.

Однак, відповідачем не доведено дотримання передбаченої частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII такої умови при звільненні на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII як урахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю.

Встановлені судом порушення ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у своїй сукупності, є істотними порушеннями процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (відповідача), які впливають на остаточний її результат, яким - в контексті цієї справи - є оскаржений наказ про звільнення позивача, який не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а значить є протиправним, та як наслідок підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд зауважує, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а отже, встановивши, що звільнення відбулося із порушенням встановленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що у разі встановлення незаконного звільнення суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.01.21 №804/958/16.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 235 Кодексу законів про працю України, позивач підлягає поновленню на посаді головного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління державної податкової служби у Кіровоградській області.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100) та згідно пункту «з» статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року за №13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до довідки заробітної плати за фактично відпрацьований час ОСОБА_1 , середня заробітна плата позивача складала 34718,64 грн., середньоденна 1578,12 грн.

Період вимушеного прогулу обраховується з 16.12.2024 (день, з якого відраховується період звільнення позивача) по 27.05.2025 (дата прийняття рішення про поновлення позивача) становить 117 робочі дні.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає: 184640,04 грн. (1578,12 грн. (середньоденна заробітна плата) х 117 (робочих днів за час вимушеного прогулу) (без відрахування податків і зборів).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час розгляду цієї справи, не надав суду достатніх, беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій і прийнятих в межах спірних правовідносинах наказів. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За наведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління державної податкової служби України у Кіровоградській області (, 25005, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління державної податкової служби України у Кіровоградській області від 09.12.2024 №748-О «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління державної податкової служби у Кіровоградській області з 16 грудня 2024 року.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2024 року по 27 травня 2025 року на загальну суму 184640,04 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА