Справа № 620/10183/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФ в Чернігівській області) про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не призначення пенсії за вислугу років з 29.07.2023 у розмірі 58% грошового забезпечення з урахуванням страхового стажу 33 роки та виплати різницю пенсії (заборгованість) з 29.07.2023;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за вислугу років з 29.07.2023 у розмірі 58% грошового забезпечення, з урахуванням страхового стажу 33 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити виплату різниці пенсії (заборгованість) з 29.07.2023.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення ОСОБА_1 з 03.04.2024 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 29.07.2023 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відбувається вперше, а відтак за нормами цього Закону позивач має право на призначення пенсії з дня, наступного за днем звільнення з військової служби, а не з дня направлення уповноваженим органом документів для призначення пенсії. У свою чергу суд зауважив, що розмір страхового стажу визначається не відповідачем, а уповноваженим на підготовку для призначення пенсії документів органом, розрахунок стажу якого не є предметом спору у цій справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що за нормами чинного законодавства днем звернення за призначенням пенсії вважається день відправлення документів уповноваженим органом (структурним підрозділом), а тому пенсія обґрунтовано призначена позивачу з 03.04.2024 та у розмірі 57% грошового забезпечення з огляду на обчислену уповноваженим органом вислугу років - 32.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Чернігівській області.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФ в Чернігівській області та з 30.07.2018 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Учасниками справи не заперечується, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.06.2023 №81-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №219 від 28.07.2023 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та з усіх видів грошового забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що 07.08.2023 ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до ГУ ПФ в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії.

Із змісту листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.04.2024 №5/5785с вбачається, що указана заява була повернута без реалізації у зв`язку з відсутністю необхідних документів, що дають право на призначення (перерахунок) пенсії, через відсутність розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію чи розрахунку загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років. Після надходження до ІНФОРМАЦІЯ_2 розрахунку загального страхового стажу ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність написання заяви про призначення (перерахунок) пенсії, від чого останній відмовився, наполягаючи на подання первинно поданої заяви від 07.08.2023.

У зв`язку з викладеним ІНФОРМАЦІЯ_3 01.04.2024 складено подання №уч 46289/фч64687 про призначення пенсії, яке разом з доданими до нього документами направлено на адресу ГУ ПФ в Чернігівській області 03.04.2024.

За наслідками розгляду згаданого подання і доданих до нього документів відповідачем прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 57% грошового забезпечення, виходячи з 32 років вислуги, починаючи з 03.04.2024.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з 29.07.2023 ГУ ПФ в Чернігівській області листом від 05.07.2024 №10210-8982/С-02/8-2500/24 повідомило, що в силу розд. 4 ст. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок №3-1), днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами, а відтак переведення позивача з пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» правомірно здійснено з 03.04.2024 - дати відправлення уповноваженим органом його заяви. Крім того, у листі зазначено, що загальна вислуга років позивача обчислена відповідно до наданого ІНФОРМАЦІЯ_1 розрахунком та складає 32 роки.

Не погоджуючись із такими діями ГУ ПФ в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Аналогічна за змістом норма закріплена в абзаці 1 пункту 11 розділу І Порядку №3-1, за яким днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

У свою чергу колегією суддів враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За правилами п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно п. «в» ч. 1 ст. 50 Закону пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту «б» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби.

При цьому за нормами ч. 3 ст. 50 Закону пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, за загальним правилом, особам, звільненим з військової служби та які мають право на пенсію відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону, така призначається в силу п. «в» ч. 1 ст. 50 Закону з наступного дня після звільнення із служби.

Матеріали справи свідчать, що пенсія ОСОБА_1 за вислугу років призначена ГУ ПФ в Чернігівській області за п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону, що свідчить про наявність в останнього права на її призначення з 29.07.2023, тобто з дня, наступного за днем звільнення з військової служби 28.07.2023 безвідносно до дня звернення особи із заявою про призначення пенсії, якщо таке звернення мало місце у межах 12 місяців після виникнення права на пенсію.

У цьому контексті колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на абз. 4 п. 11 розд. І Порядку №3-1, за яким днем звернення за перерахунком, поновленням пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням) (початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняттям (звільненням) на (зі) службу (служби), за виплатою недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплатою одноразової грошової допомоги, виплатою допомоги на поховання вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів)).

Так, указана норма Порядку №3-1 регламентує питання, зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший у межах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не, як правильно наголосив суд першої інстанції, призначення пенсії вперше за цим Законом. Натомість, як вже було підкреслено вище, положення статті 50 Закону у взаємозв`язку із його статтею 12 наділяють осіб, до категорії яких належить позивач, правом на призначення пенсії з наступного дня після звільнення зі служби.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з дня, наступного за днем звільнення із служби - 29.07.2023, а не з дня направлення уповноваженим органом документів про призначення пенсії - 03.04.2024.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повне рішення виготовлено 27 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев