Справа № 511/999/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 511/999/25

Головуючий в 1 інстанції: Гринчак С. І. Дата і місце ухвалення: 23.04.2025р., м.Роздільне
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(у зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача та

на підставі заяви позивача, справу розглянуто в порядку п.2 ч.1 ст.311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2025р., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Також, ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірною постановою його незаконно притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП за те, що він, як військовозобов`язаний, станом на 16.03.2025р. не стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання, чим порушив вимоги абзацу шостого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абзацу другого підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487). ОСОБА_1 стверджував, що він знятий з військового обліку та 03.07.2024р. оновив свої персональні дані в мобільному застосунку «Резерв+». Постановка на військовий облік мала бути проведена відповідачем лише після надсилання за адресою позивача повістки, чого у спірних правовідносинах не має місця. До того ж, за твердженнями ОСОБА_1 , закінчилися строки притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, встановлені статтею 38 цього Кодексу.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 23.04.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що ним 03.07.2024р. виконано обов`язок оновлення своїх персональних даних, в тому числі відомостей про його адресу проживання. З метою взяття громадянина на військовий облік військовозобов`язаних РТЦК та СП повинен вручити йому повістку про виклик. Однак, матеріали справи не містять відомостей про виклик ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 повісткою для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних.

Апелянт стверджує, що встановлений статтею 38 КУпАП тримісячний строк притягнення його до відповідальності має обчислюватися з 03.07.2024. (дати оновлення даних) та станом на 17.03.2025р. такий строк вже минув.

ІНФОРМАЦІЯ_3 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що в травні 2009 року позивач був знятий з військового обліку у зв`язку з прийняттям на службу до Національної поліції України. Після звільнення з поліції ОСОБА_1 був знятий з спеціалізованого обліку Національної поліції України, однак не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не повідомив про своє звільнення. Про те, що громадянин ОСОБА_1 звільнився з Нацполіції відповідач дізнався з повідомлення про зміну облікових даних позивача від АТ «Укрзалізниця» 18.02.2025р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.03.2025р. відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складено протокол №193 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 16.03.2025р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, згідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 16.03.2025р. ОСОБА_1 не стоїть на обліку в РТЦК та СП за місцем проживання.

Своїми діями військовозобов`язаний ОСОБА_1 в особливий період порушив:

- вимоги абзацу шостого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно якого громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством,

- вимоги абзацу другого підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487), згідно якого призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати па військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

В протоколі зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 17.03.2025р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 , який зазначив, що з протоколом не згодний.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 17.03.2025р. т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Копію вказаної постанови вручено позивачу у день її винесення, про що останній поставив свій підпис у цій постанові.

Не погоджуючись з правомірністю постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2025р. ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Суд зазначив, що постановлення на військовий облік є не правом, а обов`язком військовозобов`язаних. Однак, у спірних правовідносинах позивачем не було дотримано встановленого законодавством обов`язку кожного військовозобов`язаного повідомляти в семиденний строк відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про зміну персональних даних. Після звільнення з Національної поліції України та влаштування до іншого місця роботи ОСОБА_1 не повідомив про це ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого ним було порушено військовий облік в особливий період.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.3 ст.210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Згідно абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Відповідно до абзацу шостого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У абзаці 2 пп.1 п.1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022р. №1487 (із змінами, внесеними згідно з Постановою №563 від 16.05.2024 року, що набрав чинності 18.05.2024 року) зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, що виразилось у тому, що після звільнення з органів Національної поліції України, де позивач перебував на спеціалізованому обліку, останній не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання для постановки його на військовий облік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30.10.2002р. перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого був знятий 27.05.2009р. у зв`язку з прийняттям на службу до Національної поліції України і перебуванням на спеціалізованому обліку Національної поліції України до часу звільнення.

13.02.2025р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду підсобного робітника до АТ «Укрзалізниця».

При цьому, після звільнення з Національної поліції України ОСОБА_1 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановки його на військовий облік, що останній підтвердив в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Тобто, факт не перебування на військовому обліку фактично позивачем не заперечується.

Поряд з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно з додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022р. №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово - облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З наведеного слідує, що з метою взяття громадянина на військовий облік військовозобов`язаних ТЦК та СП повинен вручити йому повістку про виклик для взяття на військовий облік.

При цьому, згідно з поясненням позивача, викликів від ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік військовозобов`язаних він не отримував. Це твердження не спростоване відповідачем.

Відтак, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вказаних положень законодавства особа, уповноважена на складення постанови про адміністративне правопорушення, повинна довести, що особа, отримавши відповідне розпорядження чи повістку, не з`явилась до компетентного органу у встановлений строк, для взяття її на військовий облік чи виконання інших, передбачених Правилами дій.

В той же час, оскаржувана постанова не містить будь-яких даних про те, що позивач отримував виклик до ТЦК, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, та не з`явився до будь-якого із вказаних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах, чим порушив вимоги абзацу другого підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2024р. ОСОБА_1 уточнив свої персональні дані, в т.ч. щодо місця проживання, яке в позивача не змінювалося. У зв`язку з цим, у ІНФОРМАЦІЯ_2 були відомості про його місце проживання, однак уповноваженим органом влади не вжито заходів для оповіщення позивача та взяття його на військовий облік.

Статтею 37 Закону №2232-ХІІ встановлено обов`язок призовникам, військовозобов`язаним та резервістам самостійно з`явитись у 7-денний строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, однак лише у разі прибуття до нового місця проживання та взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Дотримання правил військового обліку є складовою військового обов`язку у відповідності до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, частиною 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Посилання суду першої інстанції на положення законодавства, які покладають на військовозобов`язаних обов`язок повідомляти ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну персональних даних, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у даному випадку ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, а не за невиконання відповідного обов`язку щодо повідомлення про зміну персональних даних.

Варто зазначити, що в рапорті начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 також йде мова про несвоєчасне оновлення ОСОБА_1 військово-облікових даних та не повідомлення персональної інформації, в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.03.2025р. не зафіксовано порушення позивачем ч.11 ст.38 Закону №2232-ХІІ.

Оскільки ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів здійснення оповіщення позивача та виклику його для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та підтвердження його ухилення від військового обліку, тому колегія суддів доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, за яке його спірною постановою від 17.03.2025р. притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин та правового регулювання колегія суддів доходить висновку про скасування спірної постанови від 17.03.2025р. про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з не правильним застосуванням норм матеріального права, тому колегія суддів доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , скасування рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року, з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Часиною шостою статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено 605,60 грн. судового збору (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №17 від 27.03.2025р.), а при поданні апеляційної скарги 908,40 грн. судового збору (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №28 від 02.05.2025р.). А відтак, у зв`язку із задоволенням позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 .

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 139, 272, 286, 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 березня 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, складену відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1514 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 травня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук