Справа № 640/39757/21
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту України» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ :

29 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Світ інструменту України» (далі - позивач) звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 30 червня 2021 року №UA100310/2021/000045/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва замінено первісного відповідача - Київську митницю Держмитслужби, його правонаступником - Київською митницею (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А; ідентифікаційний код 43997555).

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, справа №640/39757/21 надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 травня 2023 року справа розподілена судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 12 травня 2023 року справу №640/39757/21 прийнято до провадження суддею Колесніковою І.С. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року адміністративний позов ТОВ «Світ інструменту України» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 30 червня 2021 року №UA100310/2021/000045/2. Стягнуто на користь ТОВ «Світ інструменту України» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів обґрунтованість сумніву щодо заявленої митної вартості товарів та причин, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору. Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом документів, що містять розбіжності, в яких наявні ознаки підробки або які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року, Київська митниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що заявлена позивачем ТОВ «Світ інструменту України» митна вартість імпортованого товару не базувалась на об`єктивних даних, що підтверджувались би документально та піддавались обчисленню, що зумовило прийняття контролюючим органом рішення про визначення митної вартості за резервним методом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що 01 грудня 2019 року між Matrize Handels-GmbH (продавець) та ТОВ «СВІТ ІНСТРУМЕНТУ УКРАЇНА» (покупець) укладений зовнішньоекономічний договір (контракт) №CHN-MIU/137/011219, відповідно до пункту 1.1 якого продавець продав, а покупець придбав на умовах FOB NINGBO Шанхай товари - інструменти, найменування, кількість, ціна та вартість яких зазначені в Інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту.

З метою здійснення митного оформлення товарів, 29 червня 2021 року ТОВ «Світ інструменту України» було подано в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 №UA100310/2021/416991 на товари за 75 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), з наступними документи, а саме: контракт від 01 грудня 2019 pоку №CHN-MIU/137/011219 між ТОВ «Світ інструменту Україна» та Matrize Handels-GmbH; комерційний інвойс від 26 квітня 2021 року №21-0375-К137; специфікація від 26 квітня 2021 року №21-0375-К137; витяг з прайс-листа виробника товарів - компанії Matrize Handels GmbH від 19 листопада 2020 року; договір на транспортно-експедиторське обслуговування №1909 від 16 вересня 2019 року, укладений між ТОВ «Світ інструменту Україна» та ТОВ «Ламан Шипінг»; довідка про транспортні витрати №362745 від 22 червня 2021 pоку, видану ТОВ «Ламан Шипінг», згідно з якою витрати на перевезення до митного кордону склали 260442,04 грн; рахунок на оплату №LS-4364947 від 22 червня 2021 року; коносамент (bill of lading) №S6 від 19 травня 2021 року.

30 червня 2021 року Київською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів UA100310/2021/000045/2, згідно з яким відповідачем здійснено коригування вибірково щодо позицій №№21/1, 26/1, 29/1, 31/1, 39/1, 41/1, 42/1, 53/1 задекларованого товару. Внаслідок збільшення митної вартості вказаних товарів сума митних платежів, які підлягали сплаті позивачем збільшилась: мито - на 4090,26 грн; податок на додану вартість - на 18291,37 грн.

Не погоджуючись рішенням відповідача про коригування митної вартості, ТОВ «Світ інструменту Україна» звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу (далі - МК) України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Наведені положення також кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України встановлено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11 вересня 2015 року №689.

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналізуючи доводи митного органу щодо непідтвердження наданими декларантом документами розміру понесених транспортних витрат як складової митної вартості, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

В оспорюваному рішенні відповідач зазначає: «Документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості... Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 22.06.2021 №362745, видану ТОВ «Ламан-Шипінг» та рахунок на оплату транспортних витрат від 22.06.2021р. №LS- 4364947, видану ТОВ «Ламан-Шипінг». За результатами опрацювання даних документів встановлено наступне. Вищезазначені документи видані ТОВ «Ламан-Шипінг» В той же час згідно даних, зазначених в коносаменті від 19.05.2021 №S перевізником товару с «Hunicorn Shipping Co.. LTD». Тобто відбулось залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно одночасно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування не надавались».

Крім того, в оспорюваному рішенні зазначено: «Довідка про вартість перевезення до митного кордону України від 22.06.2021 №362745 та рахунок на оплату транспортних витрат від 22.06.2021р. NeLS-4364947 містять відомості щодо вартості морського перевезення контейнеру за межами митної території України без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару. Декларантом не надані Доручення, Акт виконаних робіт, які б могли визначити, які саме послуги та їх розмір надані Експедитором при організації перевезення вантажу... Декларантом не надані Заявки, Доручення, Акт виконаних робіт чи додаткові угоди до вищезазначеного договору (прим. - до договору транспортно-експедиторського обслуговування від 10.09.2019 №1909), тому неможливо визначити витрати експедитора, що залучався до виконання договору транспортного експедирування, та які можуть вплинути на рівень митної вартості товарів».

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає помилковими висновки відповідача, які викладені в оспорюваному рішенні, зазначаючи слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення перевезення позивачем залучалася компанія, що надає експедиторські послуги - ТОВ «Ламан-Шипінг».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС): коносамент (Bill of Ladins); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

З вищезазначених положень вбачається, що до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, серед інших, належить рахунок-фактуру або акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.

З положень Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» вбачається, що виконавцем за договором транспортно-експедиторської діяльності є експедитор.

Отже, належним документом на підтвердження вартості перевезення є рахунок-фактура або інші документи, видані експедитором, який є виконавцем за договором про надання транспортно-експедиційних послуг, а не перевізником, який є виконавцем за договором перевезення.

Позивачем, як до митного органу так і до суду першої інстанції, на підтвердження перевезення товару надано: довідку про довідку про вартість перевезення до митного кордону України від 22 червня 2021 року №362745, видану ТОВ «Ламан - Шипінг» та рахунок на оплату транспортних витрат від 22 червня 2021 року №LS - 4364947, видану ТОВ «Ламан - Шипінг».

Щодо надання заявки, доручення, акту виконаних робіт, додаткових угод, то виходячи з положень Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, не визначено обов`язковим подання вказаних документів для підтвердження вартості перевезення, натомість достатніми документами на підтвердження вартості перевезення зазначено рахунок-фактура або інші документи експедитора, які було надано позивачем під час декларування.

Норми законодавства не містять вимог про надання документів безпосереднім перевізником товару або документів на підтвердження додаткових витрат, понесених експедитором, на що посилається відповідач в оспорюваному рішенні. За вказаних обставин посилання відповідача Київської митниці на непідтвердження витрат на вартість перевезення є необґрунтованими.

Таким чином, вищенаведеним підтверджується, що позивачем були надані достатні та належні документи для підтвердження вартості транспортування і підстави для їх неприйняття га подальшого коригування митної вартості у відповідача були відсутні.

Серед інших підстав для неприйняття заявленої митної вартості в оспорюваному рішенні Київської митниці вказано, що декларантом ТОВ «Світ інструменту Україна» не надано відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу.

Так, умовами пункту 10.1 контракту передбачено, що здійснення страхування відбувається на розсуд позивача як покупця, тобто є правом, а не обов`язком.

Позивачем страхування товару не здійснювалось і про вказану обставину було повідомлено митний орган при декларуванні шляхом подання довідки ТОВ «Ламан Шипінг» про транспортні витрати №362745 від 22 червня 2021 pоку.

Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, і позивачем було подано про це довідку, у ТОВ «Світ інструменту Україна» був відсутній обов`язок надавати страхові документи.

Відповідач вказує, що прайс-лист від 19 листопада 2020 року MATRIZE Handels-Gmbh не містить умов, достатніх будь-якому покупцю для здійснення замовлення, а саме: об`єму мінімальної партії товару, умов оплати та можливих знижок, термінів поставки та інше, отже, прайс-лист не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості. Також в вищезазначеному прайс-листі відсутні деякі артикули товарів, які подані до митного оформлення.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що ні нормами митного законодавства, ні нормами міжнародного законодавства не зазначено, що відсутність всього переліку продукції виробника-продавця є підставою недійсності прайс-листа. Позивачем було надано відповідачу прайс-лист, який було сформовано виробником з урахуванням положень контракту №CH-MIU/28/0411 від 28 квітня 2011 року.

Крім того, прайс-лист не входить до списку документів, встановлених частиною другою статті 53 МК України, як документ, на підставі якого визначається митна вартість товару.

Отже, прайс-лист виробника не є обов`язковим документом, що подається при декларуванні, та може бути витребуваний митним органом лише у випадку наявності розбіжностей в основних документах. Водночас, розбіжності в поданих для митного оформлення документа відсутні.

Відповідач зазначає, що декларантом не надано виписку з бухгалтерської документації, що розкриває числове значення сплачених (або підлягаючих сплаті) сум платежів на підставі угоди між MATRIZE Handels-Gmbh та ТОВ «Світ інструменту Україна» від 01 грудня 2019 року №CHN-M1U/137/011219 та договорів з третіми особами. Також не визначено конкретного строку та умов оплати товару. Разом з тим, не надано банківських платіжних документів та бухгалтерської документації, що розкриває розрахунки з продавцем по Контракту.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України прайс-лист не входить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів; надання прайс листа здійснюється на розсуд декларанта.

Пунктом 5.2 контракту від 01 грудня 2019 року №CHN-MIU/137/011219 передбачено, що покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості відправленої партії товарів повинні бути сплачені протягом 180 календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.

Товар було відвантажено продавцем на борт судна 19 травня 2021 року, що підтверджується коносаментом (Bill of lading) №S. Отже, відповідно до пункту 5.2 контракту днем оплати є 15 листопада 2021 року - 180 днів з 19 травня 2021 року. Станом на дату декларування товару (29 червня 2021 року) строк оплати не настав, оплата товару позивачем на вказану дату не була здійснена і у позивача був відсутній обов`язок надавати банківські платіжні, бухгалтерські документи, виписку з бухгалтерської документації.

Таким чином, у зв`язку з тим, що документи про оплату імпортованого товару були відсутні на дату здійснення розмитнення, у позивача ТОВ «Світ інструменту Україна» був відсутній обов`язок надавати такі документи.

Згідно з частиною сьомою статті 57 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У справі, що розглядається, митним органом не доведено того, що під час митного оформлення товару декларантом було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів чи невірно визначено митну вартість товарів.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, є такими, що виключають правомірність наступного коригування заявленої митної вартості товару.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оспорюваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому адміністративний позов ТОВ «Світ інструменту України» підлягав задоволенню.

Доводи апеляційної скарги Київської митниці не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі №640/39757/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак