Справа № 183/4318/25
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4318/25
№ 2-а/183/76/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- скасування Постанови № 217 від 14 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

05 травня 2025 року до суду надійшов цей адміністративний позов, переданий головуючому судді 06 травня 2025 року.

Постановленою суддею ухвалою від 07 травня 2025 року адміністративний позов залишено без руху. Недоліки адміністративного позову усунуті позивачем 13 травня 2025 року.

В поданому позові, з урахуванням усунутих недоліків, позивач вказує, що 14 березня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) підполковником ОСОБА_2 , який діяв від імені суб`єкта владних повноважень, винесено постанову № 217 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень на підставі протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (без номеру) від 05 березня 2025 року. В даній постанові відповідач посилається на те, що 22 січня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено повісткою № 1902352 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Упродовж 10 днів з дня оповіщення без поважних причин ОСОБА_1 не з`явився, та не повідомив причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що спричинило порушення вимог абзацу 2 п. 1 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Також відповідачем у постанові вказано, що ОСОБА_1 під час складання протоколу 05 березня 2025 року було повідомлено про дату та час розгляду даної справи, проте він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив та доказів поважності причини неприбуття не надав. Тому дану постанову винесено без участі ОСОБА_1 . Позивач указує, що йому було направлено ксерокопію постанови без належного її оформлення, а саме завіреної печаткою та штампом «З оригіналом згідно».

Постанову від 14 березня 2025 року позивач вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки в постанові відповідачем не вказано обґрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення. Не доведено, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності, а також доказів про наявність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, а також інших вимог КУпАП щодо розгляду адміністративної справи. В постанові не вказано на докази, що ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства, оскільки його персональні дані були уточнені вчасно через звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та підтверджено електронним сервісом «Резерв+». Відповідачем не надано доказу щодо належного оповіщення позивача за умови, що його дані уточнені вчасно, місце реєстрації та проживання не змінювались з 28 листопада 2006 року.

Наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 14 березня 2025 року винесена, а справа розглянута, за відсутності позивача. Відповідач не надав доказів про своєчасне та належне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду адміністративної справи. Позивач незаконно був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись юридичною допомогою адвокати чи іншого фахівця у галузі права.

Звертає увагу, що відповідно до тексту постанови 05 березня 2025 року був складений протокол в порушення чинного законодавства, а саме ст. 258 КУпАП, оскільки протокол складається лише в разі оскарження постанови, на що позивач не мав можливості. Зазначає, що 05 березня 2025 року він перебував в ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду та уточнення облікових даних, проте жодного документа щодо порушення ним чинного законодавства України йому не надавалось, при ньому протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не складався та не підписувався, про час та місце розгляду справи його не повідомляли.

Вказує на ненадання відповідачем доказів, що саме ОСОБА_2 , як начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто справу, від імені суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не лише формально підписано постанову, а справу розглянуто іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст. 210, 210-1 КУпАП. Відповідачем не надано доказів дотримання вимог ст. 33, 278, 279, 280 КУпАП.

Постановленою суддею ухвалою від 14 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву. Роз`яснено сторонам право подати клопотання про проведення розгляду справи з повідомленням сторін.

14 травня 2025 року адміністративний позов разом із додатками у виді копії позовної заяви, уточненої позовної заяви доставлений до електронного кабінету відповідача, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронних документів /а.с.36/.

27 травня 2025 року представником відповідача подано відзив, згідно з яким просить продовжити відповідачеві строк для подання відзиву та витребуваних документів і долучити цей відзив з додатками до матеріалів справи, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування продовження строку на подання відзиву вказує, що 19 травня 2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла копія ухвали від 14 травня 2025 року про відкриття провадження. На час подання відзиву в Україні оголошено загальну мобілізацію, повноваження щодо здійснення якої покладено на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Персонал ІНФОРМАЦІЯ_4 цілодобово задіяний у заходах щодо розшуку і оповіщення військовозобов`язаних, проведення призову на військову службу на території Самарівського району, відправки до військових частин особового складу і техніки, надання соціальної підтримки родинам військовослужбовців. Внаслідок вищевказаного навантаження персонал ІНФОРМАЦІЯ_4 тимчасово не має можливості вчасно реагувати на судові справи та повною мірою дотримувати процесуальних строків, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості надати відзив на позовну заяву в установлений строк.

Наголошує, що у зв`язку з перейменуванням міста Новомосковськ та Новомосковського району Дніпропетровської області на місто Самар та Самарівський район Дніпропетровської області, відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних сил України, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 24 квітня 2025 року, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29 квітня 2025 року № 1, ІНФОРМАЦІЯ_6 перейменовано на ІНФОРМАЦІЯ_7 . Інші реквізити не змінено.

Зазначає, що 04 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений співробітниками поліції військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , як порушник законодавства про військовий обов`язок. З метою усунення недоліків військового обліку ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 . По прибутті ОСОБА_1 після проходження медичного огляду ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_3 було з`ясовано, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що вищезазначений громадянин був оповіщений повісткою № 1902352 від 13 січня 2025 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23 січня 2025 року, але у призначені дату та час не прибув, про поважні причини неприбуття не повідомив. У зв`язку з чим уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення від 05 березня 2025 року № 217. Дата, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення були вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та доведені ОСОБА_1 , так само, як і зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо суті вчиненого порушення. ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення заперечував факт отримання повістки, однак надавати письмові пояснення відмовився, також відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення підтверджений підписами свідків співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 головного спеціаліста командування службовця ОСОБА_3 та старшого офіцера мобілізаційного відділення капітана ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, ознайомлений зі змістом протоколу щодо суті порушення, а також з правами та обов`язками особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Твердження у позовній заяві про необізнаність з указаними обставинами є неправдивим та ґрунтується на сподіванні, що ухилення від підписання протоколу про адміністративне правопорушення унеможливить доведення обізнаності.

14 березня 2025 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, про причини неприбуття не повідомив, ніяких пояснень або доказів не надав, клопотань не заявляв. У зв`язку з тим, що факт порушення підтверджується документально та ОСОБА_1 не спростований, справу було розглянуто ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , за результатами чого прийнято постанову № 217 від 14 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у мінімальному розмірі, визначеному частиною 3 ст.210-1 КУпАП.

Наголошує, що Повістка № 1902352 від 13 січня 2025 року надіслана ОСОБА_1 на адресу місця проживання рекомендованим листом № 971 від 13 січня 2025 року з описом вкладення. Відповідно до даних відстеження поштового відправлення повістка прибула до відділення за адресою одержувача 18 січня 2025 року та після невдалої спроби вручення 22 січня 2025 року повернута відправникові. Отже ОСОБА_1 вважається оповіщеним 22 січня 2025 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується вищезазначеним, а відсутність поважних причин неявки підтверджує факт порушення обов`язку прибувати за викликом.

Щодо строку подання відзиву та доказів, долучених до нього доказів, суд ураховує, що ухвалу суду надіслано відповідачеві до електронного кабінету 14 травня 2025 року, строк подання відзиву становить 5 днів з дня отримання, відтак останнім день на подання відзиву є 19 травня 2025 року. Враховуючи, що відповідачем подано відзив 27 травня 2025 року, пропущено строк на вісім днів, обґрунтовано поважність причин його пропуску через дію воєнного стану та зайнятість співробітників відповідача у проведенні заходів з підтримки обороноздатності країни, суд, з огляду на положення ч. 2 ст. 268, ч. 1 ст. 269 КАС України, з метою уникнення надмірного формалізму, вважає за можливе, з урахуванням ч. 2, 6 ст. 121 КАС України, продовжити строк з власної ініціативи на 9 днів.

Станом на дату розгляду справи клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило.

Дослідивши доводи адміністративного позову, відзиву, оцінивши їх поданими позивачем, відповідачем доказами в їх сукупності, суд висновує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Судом установлено, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади, з 28 листопада 2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11, 30/.

13 січня 2025 року службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складено повістку № 1902352 про виклик ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23 січня 2025 року о 09:00 годин для уточнення даних /а.с.47/, яку надіслано рекомендованим листом з описом вкладення № 971 позивачу 16 січня 2025 року /а.с.47, зворот, 48, 49/.

24 січня 2025 року відділенням № 1 м. Новомосковськ АТ «Укрпошта» службовою особою відділення поштового зв`язку складено довідку про причини повернення листа з повісткою, направленого позивачеві: «за закінченням терміну зберігання» /а.с.48/. Повістка повернута до відправника 02 лютого 2025 року /а.с.47/.

04 березня 2025 року о 13:56 ОСОБА_1 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками поліції /а.с.44/, про що складено довідку № 569/203. Причиною доставлення вказано: порушення ВО з 03 лютого 2025 року по 02 лютого 2026 року, коментар: Створено автоматично; 971 від 13-01-2025.

05 березня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення № 217. Згідно з протоколом, військовозобов`язаний ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому перебуває на військовому обліку, але у строки, визначені частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до ТЦК та СП не прибув, чим порушив абзац другий ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац третій ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Доказів поважності невиконання вимог законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію не надав. Таким чином, установлено вчинення вищезазначеним громадянином триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 30 хв. 14 березня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 30, а також що у разі неявки без поважної причини, або не пред`явлення посвідчення особи, справу буде розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, надавати письмові пояснення, отримати копію протоколу у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4

14 березня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , складено постанову № 217 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень 00 копійок /а.с.32, 50/. Згідно з постановою 05 березня 2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 складений протокол про адміністративне правопорушення відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 за ознаками ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 був повідомлений під час складання вищезазначеного протоколу про дату та час призначення розгляду його справи у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак у призначені дату та час не прибув, про причини неприбуття не повідомив, доказів поважності причини неприбуття не надав. Під час розгляду справи установлено, що громадянин України ОСОБА_1 під час особливого періоду (воєнного стану введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022), вважається повідомленим з 22 січня 2025 року повісткою № 1902352 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він повинен був прибути або повідомити про причини неприбуття упродовж 10 днів з дня оповіщення, тобто відповідно до 01 лютого 2025 року. Однак, у порушення абзацу другого ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу третього ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вищезазначений громадянин до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вищезазначені строки не прибув. Доказів поважності невиконання вимог законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію вищезазначений громадянин не надав. Таким чином, установлено вчинення вищезазначеним громадянином триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вчинення порушення підтверджується документально, справа може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Обставин, що пом`якшують відповідальність не виявлено. Обставин, що обтяжують відповідальність не виявлено. В постанові вказано про направлення її копії поштою 14 березня 2025 року.

З наданої позивачем копії поштового конверту вбачається отримання позивачем постанови 04 травня 2025 року /а.с.33/.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29 квітня 2025 року № 1, ІНФОРМАЦІЯ_6 перейменовано на ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.43/.

Вирішуючи вимоги позову, суд висновує таке.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

В силу статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, за ч. 3 ст. 210-1 вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено з 24 лютого 2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом з 22 січня 2025 року, тобто на період вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (абзац третій).

Згідно з абзацом другим частини першої, частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки. Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії. Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487) Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Зокрема, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За п. 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

При цьому, згідно з розділом ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX, в тому числі, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно з п. 28, 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі Порядок № 560), виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу другого та четвертого пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270 рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

У наданій суду копії поштового відправлення вказано підставу повернення «за закінченням терміну зберігання», що у розумінні пункту 41 Порядку не може вважатись належним підтвердженням оповіщення позивача про необхідність явки до ТЦК. Вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 22 січня 2025 року до ТЦК. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з позицією Великої Палати ВС у справі № 752/11896/17 повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Крім цього, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її не перебування за адресою, повідомленою суду.

У частині 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не врахував об`єктивні обставини у справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

А отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП й саме з цих підстав постанова № 217 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14 березня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Водночас, суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. А тому суд вважає, що саме Самарівський (на момент винесення постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 є належним відповідачем.

Також суд відхиляє посилання позивача на те, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_2 , який діяв від імені суб`єкта владних повноважень не мав права на винесення постанови, через недоведеність.

Посилання позивача на те, що він є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності, про відсутність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, інших вимог КУпАП щодо розгляду адміністративної справи, суд відхиляє з огляду на зміст протоколу від 05 березня 2025 року, який складений у присутності свідків, що вказує на належне ознайомлення позивача з його правами, обізнаність про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що його персональні дані були уточнені вчасно через звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та підтверджено електронним сервісом «Резерв+» суд відхиляє, як не підтверджені доказами, які мав би надати саме позивач.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 200,20 грн.

Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки адміністративний позов надійшов до суду в 2025 році, розмір судового збору у цій справі становить 605,60 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору 605,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , а сума в розмірі 605,60 грн поверненню, як надміру сплачена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 14 березня 2025 року № 217 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок надмірно сплаченого судового збору при поданні позову до ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 , згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 4 від 05 травня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складене та підписане 27 травня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Парфьонов