Справа № 460/13639/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13639/24 пров. № А/857/7756/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року, прийняте суддею Комшелюком Т.О у м. Рівне, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області), у якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області, які полягають у відмові в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.07.1985, в тому числі на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області призначити пенсію за віком з врахуванням всіх періодів пільгової роботи до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.07.1985, в тому числі на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дати за шість місяців, що передують даті звернення до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що зарахування періоду на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України до пільгового стажу позивача не має вирішального значення для розгляду справи по суті, оскільки страховий стаж останнього становить менше 25 років, що є необхідною умовою для призначення вказаного виду пенсії.

Також місцевий суд зазначив, що вимоги позивача щодо зарахування до його страхового стажу періодів трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.07.1985 задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено у рішенні відповідача від 20.06.2024, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності, а позивачем не конкретизовано, які саме періоди роботи відповідачем не було зараховано до його страхового стажу.

Суд прийшов до висновку, що рішення відповідача №14 від 20.06.2024, яке прийняте з підстав відсутності у позивача необхідного страхового стажу (25 років), є законним.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що періоди робіт за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, (з 01.06.1989 по 25.12.1995 та з 10.01.1996 по 28.11.1999) протиправно не були зараховані відповідачем.

Зазначає, що згідно з записів трудової книжки його загальний стаж з урахуванням кратності х2 за час на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 складає понад 30 років, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Звертає увагу, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Вважає, що відповідач своїми протиправними діями порушив його право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.06.2024 звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком по Списку №1.

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням відповідача №14 від 20.06.2024 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Списку №1. Вказано, що вік заявника становить 58 років 5 місяців 20 днів. Страховий стаж позивача становить 19 років 10 місяців 22 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Пільговий стаж особи за Списком №1 відсутній. До пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано період з 01.06.1989 по 29.12.1995, згідно довідки №б/н від 14.11.1997, з 10.01.1996 по 28.11.1999 згідно довідки №149, оскільки довідки не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, Додаток №5 (довідки не встановленого зразка). А також відсутні накази про результати атестацій робочих місць за умовами праці з переліками атестованих посад. Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пакету документів та необхідного страхового, пільгового стажу.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення пенсійного органу, вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії становить 58 років 5 місяців 20 днів.

Тобто, умова щодо досягнення позивачем визначеного законодавством пенсійного віку (50 років) зберігається.

Вирішенню підлягає питання наявності у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV не менше 10 років та страхового стажу не менше 25 років.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії подав, зокрема, копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 09.07.1985), з якої вбачається наступне:

- запис № 10 від 01.06.1989 прийнятий в Донецьке спеціалізоване монтажно-налагоджувальне управління «АСУвуглеавтоматика» (в подальшому реорганізоване у Державне відкрите акціонерне товариство «АСУвуглеавтоматика») інженером по налагодженні та випробуванні з повним підземним робочим днем в шахті на шахтній спеціалізованій ділянці по налагодженню спеціалізованих систем управління (наказ №40-к від 29.05.1989);

- запис № 11 від 01.09.1995 - присвоєна кваліфікація інженера по налагодженню та випробуванню першої категорії з повним підземним робочим днем в шахті на тій же ділянці (наказ №17 від 04.09.1995);

- запис № 12 від 29.12.1995 - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ №32/к від 29.12.1995);

- запис №13 вважати недійсним;

- запис №13а від 10.01.1996 прийнятий машиністом підземних установок з повним робочим днем у шахті в шахту ім. Максима Горького (наказ № 15к від 10.01.1996);

- запис №14 від 28.11.1999 звільнений по статті 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №1228 к від 29.11.1999).

Посади, на яких працював позивач у спірні періоди, були передбачені Списком №1, розділом №1 (гірничі роботи), шифр 1010100 б, 1010100а.

Зі змісту доданих до позовної заяви уточнюючих довідок б/н від 14.11.1997 та №149 без дати, вбачається, що посади, на яких працював позивач у період з 01.06.1989 по 29.12.1995, з 10.01.1996 по 28.11.1999 віднесені до посад, які дають право на призначення пенсії по Списку №1.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем не заперечується віднесення посади, на якій працював позивач у спірний період до пільгової.

Пенсійний орган у відмові в призначенні пенсії покликається на відсутність документів, які підтверджують проведення атестації робочого місця позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Водночас, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 №41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16 вказала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що поданими позивачем документами підтверджується пільговий період роботи за Списком №1 з 01.06.1989 по 29.12.1995, з 10.01.1996 по 28.11.1999, а тому такий підлягає зарахуванню.

Водночас, як вже було зазначено апеляційний судом, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV в даному випадку є наявність необхідного страхового стажу (25 років), пільгового стажу (10 років) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку (50 років).

Матеріалами справи не спростовано, що страховий стаж позивача становить 19 років 10 місяців 22 дні.

В оскаржуваному рішенні пенсійного органу зазначено, що за доданими документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди трудової діяльності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт зарахуванням пільгового періоду роботи позивача за Списком №1 з 01.06.1989 по 29.12.1995 та з 10.01.1996 по 28.11.1999 не матиме вирішального значення для розгляду справи по суті, оскільки страховий стаж позивача становить менше 25 років, що є необхідною умовою для призначення вказаного виду пенсії.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №460/13639/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді М. А. Пліш
М. А. Пліш