Справа № 580/3327/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року справа № 580/3327/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кириленко А.В. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , військова частина НОМЕР_1 ) в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в періоди з 23.05.2022 по 29.06.2022, з 29.07.2022 по 12.08.2022, 25.08.2022 по 08.09.2022, з 31.10.2022 по 22.11.2022;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок поранення, що пов`язано із захистом Батьківщини в період з 23.05.2022 по 29.06.2022, з 29.07.2022 по 12.08.2022, 25.08.2022 по 08.09.2022, з 31.10.2022 по 22.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у зв`язку з отриманням поранення позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, відтак набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 100 000 грн відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, за періоди стаціонарного лікування. Разом з тим, як зазначає позивач, йому не в повному обсязі здійснено виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 №168.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено, що згідно проведеного службового розслідування, встановлено неповернення солдата ОСОБА_1 після лікування, самовільно залишення військової частини НОМЕР_1 у періоди: з 13.08.2022 по 25.08.2022, з 08.09.2022 по 31.10.2022, з 22.11.2022 по 05.05.2023(виключено зі списків особового складу військової частини). Вказано, що позивачу виплачено за травень 2022 року з розрахунку 100 000.00 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 - в розмірі 98500.00 грн; в вересні 2022 року, було здійснено доплату за червень 2022 року з розрахунку 100 000.00 за період з 01.06.2022 по 29.06.2022 - 32775, 84 грн; за липень 2022 року з розрахунку 100000.00 за період з 29.07.2022 по 31.07.2022 - в розмірі 6672, 56 грн; в жовтні 2022 року, було здійснено доплату за червень 2022 року з розрахунку 100 000.00 за період з 01.06.2022 по 29.06.2022 - в розмірі 31577, 48грн. Відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України за призовом по мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 з 28.01.2022.

22.05.2022 під час участі у бойових діях у смт. Тошківка Сєвєродонецького району Луганської області позивач отримав поранення внаслідок артилерійського та танкового обстрілу з боку збройних сил російської федерації.

Факт отримання поранення підтверджується первинною медичною карткою (формою 100) від 22.05.2022, а також довідкою в/ч НОМЕР_1 від 03.08.2022 №204 про обставини травми.

Згідно акту про результати службового розслідування за фактом не повернення після лікування до в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 12.01.2025 №197/46, розслідуванням встановлено, що військовослужбовець згідно наказу командира був евакуйований 22.05.2022 №142 що підтверджується перевідним епікризом №6265 про перебування на стаціонарному лікуванні з 23.05.2022 по 24.05.2022 випискою з медичної карти №7288 6265 про перебування на стаціонарному лікуванні з 25.05.2022 по 03.06.2022 виписним епікризом про перебування на стаціонарному лікуванні з 03.06.2022 по 29.06.2022.

Позивачу надана довідка ВЛК про відпустку за станом здоров`я строком на 30 діб, що підтверджується також наказом командира від 30.06.2022 №161 про вибуття даного військовослужбовця у відпустку.

Згідно наказу командира даний військовослужбовець з відпустки не повернувся, але є виписка з медичної картки №1831 про перебування на стаціонарному лікуванні з 29.07.2022 по 12.08.2022.

З 12.08.2022 довідкою №181/к-26 позивачу було наказано прибути в частину 13.08.2022, що даний військовослужбовець згідно наказів командира військової частини не зробив. Тобто з 13.08.2022 по 25.08.2022 військовослужбовець знаходився поза межами військової частини.

Знаходившись поза межами військової частини ліг на стаціонарне лікування на період з 25.08.2022 по 08.09.2022 (що також не зазначається наказами командира) та виписаний для представлення військовою частиною до ВЛК, що також згідно наказів нікому не відомо і його місце перебування також. Згідно Акту №135 перебував на стаціонарному обстеженні з 31.10.2022 по 22.11.2022 до військової частини військовослужбовець не прибув, чекавши рішення ВЛК яке отримав 18.11.2022 не перебуваючи у військовій частині, а перебуваючи вдома. Після того до військової частини так і не з`явився направив документи на його звільнення поштою та чекав звільнення будучи вдома з листопада 2022 по травень 2023.

Згідно наказу командира №261 від 18.09.2022 вибув на лікування (що не підтверджується медичними документами) та не прибуваючи з лікування знову вибув на лікування (що не підтверджується медичними документами) згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №291.

Весь час з 13.08.2022 по 05.05.2023 даний військовослужбовець згідно надісланих документів лікувався без відома військової частини, а тому виходячи із матеріалів службового розслідування та за результатами опрацювання медичних документів, які солдат надав в адресу військової частини НОМЕР_1 щодо свого лікування та реабілітації, було встановлено:

-солдат ОСОБА_1 отримав 22.05.2022 року поранення та був евакуйований згідно форми 100 (додаток 4) Медична рота в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та згідно наказу № 142 від 22.05.2022 року командира військової частини НОМЕР_1 ;

-згідно перевідного епікризу № 6265 від 23.05.2022 року в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_4 з 23.05 по 24.05.2022 року перебував в лікувальному закладі м. Дніпро та був переведений до КП «Волинська обласна лікарня» згідно медичної карти стаціонарного хворого №7288 від 25.05.2022 року та виписаний 03.06.2022 року;

-згідно виписного епікризу від 29.06.2022 року проходив лікування з 03.06. по 29.06.2022 року у Луцький р-н с. Липки КП «Луцька ЦРЛ». Де згідно довідки ВЛК №71 від 29.06.2022 року отримав відпустку по стану здоров`я на 30 календарних днів, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 181 від 30.06.2022;

- з 29.07.2022 року з відпустки по стану здоров`я відповідно до довідки ВЖ №71 від 29.06.2022 року солдат ОСОБА_1 до військової частини не прибув та не повідомивши командування частини НОМЕР_1 , а згідно виписки №1831 проходив стаціонарне лікування у КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» та лікувався у період з 29.07.2022 по 12.08.2022 року - така поведінка та відношення до проходження військової служби є дисциплінарною провиною так як він повинен був встановленим чином згідно вимог статуту повідомити військову частину НОМЕР_1 про факт стаціонарного лікування;

-згідно виписки № 1831 КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» був виписаний 12.08.2022 року де в виписці рекомендації було зазначено «виписується у розпорядження командира військової частини»;

-в період з 13.08.2022 року по 25.08.2022 року солдат до військової частини НОМЕР_1 не прибув, відповідних документів щодо свого лікування не надав, проводячи цей час на власний розсуд - що є самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 через неповернення з лікування та являється кримінальним правопорушенням ст. 407 ч. 5 КК України «Самовільне залишення військової частини або місця служби», що підтверджується: довідкою №191/к-26 КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» де вказано виписаний 12.08.2022 року прибути в частину 13.08.2022 року; поясненнями головного сержанта 1 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 12.06.2023 та поясненнями старшого техніка 1 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 12.06.2023.

Діючи в розріз вимогам законодавства, без направлення з військової частини та рішень медичного пункту військової частини НОМЕР_1 та відсутності наказу по частині на убуття на лікування солдат згідно виписки №14502 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» лікувався в період з 25.08.2022 року 08.09.2022 року та був виписаний 08.09.2022 року з рекомендаціями: - надати відпустку від проходження служби на 5 днів; - Командиру в/ч НОМЕР_4 представити до ВЛК з метою визначення працездатності до військової служби за територіальним принципом.

Згідно результатів проведеного службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 , навідник 2 механізованого відділення - бойової машини 3 механізованого взводу 1 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , є таким, що у періоди: з 13.08.2022 року по 25.08.2022 року; з 08.09.2022 по 31.10.2022 року; з 22.11.2022 по 05.05.2023 року, був самовільно відсутнім у військовій частини НОМЕР_1 .

Судом з розрахунково-платіжних відомостей встановлено, що солдату ОСОБА_1 було виплачено наступні суми додаткової винагороди:

-за травень 2022 року з розрахунку 100000.00 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 - в розмірі 98500.00 грн (із вирахуванням 1.5% військового збору);

-за червень 2022 року з розрахунку 30 000.00 за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 - в розмірі 29550.00 (із вирахуванням 1.5% військового збору);

-за липень 2022 року з розрахунку 30 000.00 за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 - в розмірі 29550.00 (після вирахування 1.5% військового збору);

- в вересні 2022 року, було здійснено доплату за червень 2022 року з розрахунку 100000.00 за період з 01.06.2022 по 29.06.2022 - 32775, 84 грн (після вирахування 1.5% військового збору з суми 33 274, 97 грн);

-в вересні 2022 року, було здійснено доплату за липень 2022 року з розрахунку 100 000.00 за період з 29.07.2022 по 31.07.2022 - в розмірі 6672, 56 грн (після вирахування 1.5% військового збору з суми 6774, 18 грн);

-в жовтні 2022 року, було здійснено доплату за червень 2022 року з розрахунку 100000.00 за період з 01.06.2022 по 29.06.2022 - в розмірі 31 577, 48 грн (після вирахування 1.5% військового збору з суми 32 058, 36 грн).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232 (далі - Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232 до видів військової служби належить, у тому числі, військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №548 (далі - Статут).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначаються загальні обов`язки військовослужбовців. Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;… виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

Відповідно до ст. 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно зі ст. 40 Статуту військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з лікування, відпустки тощо.

На підставі ст. 254-256 Статуту, військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини. Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування.

Як визначено пунктом 260 Статуту, на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

Згідно з пунктом 1.1 глави І розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402), медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Підпунктами 6.1, 6.4-6.6 глави 6 розділу II Положення №402 встановлено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

У разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби (пункти а, б статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.

Суд зазначає, що матеріалами службового розслідування встановлено відсутність позивача, однак в порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивач не отримав дозволу на залишення військової частини, що свідчить про те, що він її залишив самовільно, а його доводи про зворотне спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з наданої до суду медичної документації, позивач мав достатньо часу поза періодами перебування на стаціонарному лікуванні, які дозволяли йому подати рапорти у встановлений законом спосіб та вчинити дії направлені на контроль за прийнятими відповідачем рішеннями.

Докази направлення рапорту та документів на підтвердження необхідності перебувати на лікуванні позивач до суду не надав.

Крім того, судом встановлено, що відповідач під час службового розслідування здійснив опитування безпосереднього керівництва позивача та відповідно до наданих пояснень позивач з ним на зв`язок не виходив, причини відсутності у частині не повідомляв.

За таких обставин, позивач не дотримався обов`язку подачі рапорту щодо необхідності лікування.

На підставі частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011 передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом міністра оборони України від 07.06.2018 №260 було прийнято Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Пунктом 2 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення включає:

-щомісячні основні види грошового забезпечення;

-щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

-одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

-посадовий оклад;

-оклад за військовим званням;

-надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

-підвищення посадового окладу;

-надбавки;

-доплати;

-винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

-премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

-винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

-допомоги.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102, було введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Підпунктом 2 пункту 4 Указу №64/2022 Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців 2 8 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 28.06.2023 №3161 «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якого установлено що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема, 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

Пунктом 17 розділу І Порядку №260 визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

Пунктом 2 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлюється виплата щомісячної додаткової винагороди (пропорційно з розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях та заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Згідно з п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Пунктом 7 Окремого доручення передбачено у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включати військовослужбовців:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер), але не більше періоду дії воєнного стану.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм, суд доходить висновку, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників) та має виплачуватися військовослужбовцям, які у тому числі перебувають на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після важкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.

Пунктом 9.4 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.

Відповідно до статті 11 Закону № 2011 за відсутності за місцем проходження військової служби, навчальних (або перевірочних) і спеціальних зборів або за місцем проживання військовослужбовців військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 8 Порядку 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Як визначено пунктом 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Таким чином, оскільки позивач самовільно залишив пункт постійної дислокації підрозділу, тому командиром Військової частини правомірно винесено визнано позивача таким, що самовільно залишив пункт постійної дислокації та призупинено грошове.

Таким чином, дії відповідача відповідають вимогам частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР