Справа № 372/1414/25
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2025-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1414/25
Провадження № 2-а-41/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря судових засідань Редька Н.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хребет С.І.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 173 від 04.02.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 173 від 04.02.2025 року.

У позовній заяві зазначає, що 11 березня 2025 року позивачу ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надійшла постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення №173 від 04 лютого 2025 року, винесена начальником Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Зайченком Сергієм Миколайовичем (надалі - Постанова).

Про винесення зазначеної Постанови позивачу до 11 березня 2025 року відомо не було.

Постанова винесена відповідачем без розгляду справи про адміністративне правопорушення та за відсутності позивача.

Постанова надіслана 10 лютого 2025 року відповідачем на адресу місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом № 727, та отримана позивачем 11 березня 2025 року.

З Постановою позивач був ознайомлений 11 березня 2025 року після отримання рекомендованого листа № 727, яким на його адресу відповідач надіслав зазначену Постанову.

Відповідно до Постанови 27 січня 2025 року о 17 год. 48 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено адміністративне правопорушення, а саме - військовозобов`язаний ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію у визначений законом термін (згідно Розділу 1, підрозділу 2, пункту 2.8.6. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України максимальний термін проведення медичного огляду не може перевищувати 14 днів). У зазначеному правопорушенні вбачаються порушення правил військового обліку, а саме - п. 1 п.п. 4 Додатку 2, Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. Враховуючи, що ОСОБА_1 , скоїв правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.

Позивач заперечує, щодо винесеної постанови в повному обсязі з огляду на таке.

08 січня 2025 року позивачем було отримано направлення на проходження медичної комісії ВВО та БС і СЗ. Із протоколом, складеним 27 січня 2025 року, позивач не погоджується, оскільки добросовісно виконував усі передбачені йому постанови та своєчасно з`являвся за повістками.

Ускладнення у проходженні медичної комісії були спричинені тяжким невиліковним захворюванням - хворобою Крона, що потребує постійного лікування та перебування в стаціонарних умовах. Крім того, об`єктивною причиною затримок стали значні черги до лікарів комісії.

З урахуванням наведеного, позивач просить поновити строк на оскарження постанови та скасувати оскаржувану постанову, як таку, що винесена без належного урахування об`єктивних обставин та стану здоров`я позивача.

Ухвалою судді від 21 березня 2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18 квітня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У якості підстав для відмови зазначається, що позивач навмисно затягував проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Представник вказує, що єдиним доказом перебування позивача на лікарняному є інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ) від 03 лютого 2025 року, що, на його думку, не підтверджує наявності об`єктивних перешкод для своєчасного проходження ВЛК.

В судовому засіданні позивач вимоги зазначені в позові підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, щодо позову заперечив в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КАС України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні встановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п. 70 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року (надалі - Порядок), порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Судом встановлено, що 27 січня 2025 року о у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено адміністративне правопорушення, а саме - військовозобов`язаний ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію у визначений законом термін (згідно Розділу 1, підрозділу 2, пункту 2.8.6. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України максимальний термін проведення медичного огляду не може перевищувати 14 днів). У зазначеному правопорушенні вбачаються порушення правил військового обліку, а саме - п. 1 п.п. 4 Додатку 2, Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.(т.1 а/с 16)

04.02.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Зайченком Сергієм Миколайовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн. (т.1 а/с 10).

11.03.2025 року згідно поштового відправлення № 727 позивачем було отримано вищевказану постанову № 173 від 04.02.2025 року (т.1 а/с 7-8).

Як вбачається з супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_2 вих. № 1769, вказану постанову було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 10.02.2025 року (т.1 а/с 9).

Позивач зазначає, що ускладнення у проходженні військово-лікарської комісії були зумовлені тяжкою невиліковною хворобою хворобою Крона, яка потребує постійного лікування та перебування в медичних закладах. Крім того, на строки проходження ВЛК вплинули великі черги до лікарів комісії, що не залежало від волі позивача.

На підтвердження викладених обставин позивач додає копії відповідних медичних документів. Косультативне заключення Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 27.01.2025 року, встановлений діагноз: К 50. Хвороба Крона, рецидивуючий перебіг в стадії загострення, ускладнена порушенням евакуаторної функції кишківника. Термінальний елеїт. Втрата ваги тіла. Больовий диспепсичний синдром. Хронінчний панкреатит. Хронічний холецистит. Стеатоз печінки. (т.1 а/с 17).

Консультативний висновок терапевта ОК!КЛІНІК Медичний центр ОСОБА_2 від 10.09.2024 (т.1 а/с 12).

Виписка із медичної карти амбулаторного хворого № 189921 від 07.12.2024 (т.1 а/с 13).

Виспика-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 11672(24) від 31.12.2024, відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 03.12.2024 року по 07.12.2024 року, відповідно до якої позивач у період з 19.12.2024 року по 31.12.2024 року перебував на лікуванні, (т.1 а/с 14).

Інформаційна довідка з електронної системи охорони здоров`я від 02.03.2025 року, відповідно до якої позивач у період з 03.02.2025 року по 07.02.2025 року був тимчасово непрацездатним (т.1 а/с 18).

Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 10475/25/64В від 11.02.2024 року. (т.1 а/с 19).

Однак вказані докази не підтверджують наявності обставин, які б перешкоджади позивачу у проходженні військово-лікарської комісії відповідно до направлення від 08.01.2025 року у встановлений строк.

Так, згідно пунктом 2.8.6. глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 р за № 1109/1580 строки проведення медичних оглядів, а також лабараторних та інструментальних досліджень не можуть перевищувати 4 днів.

За необхідності направлення особи на додаткові лабараторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоровя, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабараторних та інструментальних досліджень не може перевищувати 14 днів.

Позивачем не надано доказів наявності у нього перешкод у проходженні ВЛК у вказані строки після отримання ним направлення на ВЛК від 08.01.2025 року.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно зі згаданим раніше Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, з 24.02.2022 на території України діяв особливий період.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Положеннями ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники-особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники-особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці-особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2ст.235 КУпАП).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Згідно п. 3.1. Глави 3 Розділу ІІ Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення, яке формується в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або у паперовій формі за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Медичний огляд проводиться ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Направлення у паперовій формі реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Відповідно до п. 6.2 розділу 6 Положення направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абзацом 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Судом враховується, що позивач, будучи військовозобов`язаним у воєнний час, не проходив медичний огляд і не пройшов його на час розгляду справи, тим самим порушивши вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач протягом значного проміжку часу не завершив проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), що суттєво вплинуло на реалізацію процедур, передбачених чинним законодавством у сфері військового обліку.

Суд звертає увагу на те, що, попри направлення на проходження ВЛК, позивач не надав переконливих та належним чином підтверджених доказів об`єктивної неможливості своєчасного завершення цієї процедури. Надані медичні документи свідчать про наявність захворювання, проте відсутні підтвердження того, що воно унеможливлювало проходження позивачем ВЛК.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог.

Згідно ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Суд, дослідивши зміст протоколу, суд зазначає, що він містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП.

З урахуванням ст. ст. 90, 246 КАС України умотивованість судового рішення є результатом: - оцінки доказів (їх врахування або відхилення), що в свою чергу дозволяють суду встановити обставини та зміст спірних правовідносин; - оцінки аргументів, наведених учасниками правил, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, у тому числі аргументів за фактом наявності порушення та суб`єкта правопорушення, права чи інтересу, за захистом якого звернувся позивач до суду, а також відповідності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень вимогам ч. 2 ст. 2 цього Кодексу; - тлумачення судом норм права, на які посилаються сторони або які суд вважає за необхідне застосувати у справі.

Так, суд при розгляді справи комплексно підходить до оцінки доказів та посилань, наданих позивачем.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить залишити за ним.

Керуючись ст.ст.2,5-9,72-77,90,243-246,250,271,286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 173 від 04.02.2025 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2025 року.

Суддя Р.О. Рабчун