Справа № 140/590/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/590/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 03 січня 2025 року №67 щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII); зобов`язання перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 вказаного Закону з 04 січня 2025 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та у січні 2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (ГУ ПФУ в Рівненській області) із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області їй відмовлено у переведенні на пенсію за віком з підстав недостатнього періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року. Фактичною підставою для відмови у переведенні на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, згідно з рішенням відповідача, є не підтвердження права на зменшення пенсійного віку у зв`язку з тим, що період проживання на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 05 місяців 26 днів. До періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення згідно з довідкою від 14 листопада 2024 року не зараховано період навчання у Володимир-Волинському педагогічному училищі з 01 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року.

Із цим рішенням ОСОБА_1 не погоджується й зазначила, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи дає їй право на зменшення пенсійного віку, оскільки підтверджує факт її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років, та окрім того, такий факт підтверджуються також і довідками органу місцевого самоврядування. Вказала, що у період навчання у Володимир-Волинському педагогічному училищі проживала з батьками у селі Гута-Лісівська та доїжджала на навчання в місто Володимир-Волинський.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ГУ ПФУ у Донецькій області у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.33-34). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV). Після реєстрації поданої заяви позивача про перерахунок пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме ГУ ПФУ в Донецькій області. Період постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення в селі Гута-Лісівська Маневицького району Волинської області відповідно до наданих документів (довідка №653 від 14 листопада 2024 року, видана виконавчим комітетом Маневицької селищної ради) складає 5 місяців 19 днів, в селі Велика Осниця Маневицького району Волинської області відповідно до наданих документів (довідка №689 від 05 липня 2024 року, видана виконавчим комітетом Колківської селищної ради Великоосницьким старостинським округом №6) складає 2 роки 7 днів, в тому числі станом на 01 січня 1993 року 2 роки 5 місяців 26 днів. Враховуючи вищевикладене, ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 03 січня 2025 року №67 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідач вважає, що його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Донецькій області про залучення другого відповідача.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області як отримувач пенсії по інвалідності, що підтверджується копією рішення про перерахунок пенсії від 25 травня 2024 року №67 (а.с.59).

03 січня 2025 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про перехід на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.52-53).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ в Рівненській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого від 03 січня 2025 року №67 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Так, зі змісту вказаного рішення слідує, що за наданими документами та даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий страж ОСОБА_1 складає 37 років 5 місяців 1 день.

Період постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення в селі Гута-Лісівська Маневицького району Волинської області відповідно до наданих документів (довідка №653 від 14 листопада 2024 року, видана виконавчим комітетом Маневицької селищної ради) складає 5 місяців 19 днів, в селі Велика Осниця Маневицького району Волинської області відповідно до наданих документів (довідка №689 від 05 липня 2024 року, видана Великоосницьким старостинським округом №6 виконавчого комітетом Колківської селищної ради) складає 2 роки 7 днів, в тому числі станом на 01 січня 1993 року 2 роки 5 місяців 26 днів (а.с.27).

Незгода позивача із відмовою ГУ ПФУ в Донецькій області у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (абзац перший частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон №796-XII.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 1994 року (а.с.16), ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на переведення/призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23).

Верховний Суд (постанови від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 03 січня 2025 року №67 є непідтвердження проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше чотирьох років (а.с.27).

Перевіряючи доводи сторін щодо перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01 січня 1993 року як основної умови для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно із Законом №796-XII, суд враховує такі обставини.

Як видно з відомостей паспорта громадянина України (а.с.12-13), ОСОБА_1 народилася в селі Гута-Лісівська Маневицького району (наразі Камінь-Каширський район) Волинської області.

У довідці виконавчого комітету Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області від 14 листопада 2024 року №653 вказано, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня народження по 14 серпня 1988 року була зареєстрована і проживала з 12 вересня 2023 року по даний час зареєстрована в селі Гута-Лісівська Маневицького району (а.с.22).

Відповідно до довідки, виданої Великоосницьким старостинським округом №6 виконавчого комітету Колківської селищної ради, від 05 липня 2024 року №689, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно з 15 серпня 1988 року по 21 серпня 1990 року була зареєстрована і постійно проживала в селі Велика Осниця Маневицького району (відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 серпня 2020 року №807-ІХ Про утворення та ліквідацію районів в даний час луцького району Волинської області), яке згідно з Постановою №106 включено в перелік населених пунктів, що потерпіли внаслідок аварії на ЧАЕС і віднесено до зони добровільно-гарантованого відселення (3-я зона) а.с.23.

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 села Гута-Лісівська, Велика Осниця Маневицького району Волинської області включені у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Поряд з тим судом встановлено, що у період з 01 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року позивач навчалася на денній формі навчання у Володимир-Волинському педагогічному училищі імені А.Ю. Кримського, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 (а.с.21).

З форми РС-право видно, що позивачу час навчання з 01 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року зараховано до страхового стажу (а.с.60).

Не є спірною та обставина, що вище зазначений навчальний заклад, в якому позивач навчалася, розташований у місті Володимир-Волинський Волинської області (наразі місто Володимир), та вказаний населений пункт не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23, за змістом яких оскільки навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.

Постійне місце навчання нерозривно пов`язане з постійним місцем проживання особи, а відтак період навчання позивача у навчальному закладі, розташованому у місті Володимир-Волинський (Володимир) Волинської області (не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення) спростовує факт її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 01 вересня 1986 року по 01 липня 1988 року, що виключає можливість врахування такого періоду до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

Також суд зауважує, що відстань між містом Володимир-Волинський (Володимир) та селом Гута-Лісівська Маневицького (Камінь-Каширського) району становить близько 120 кілометрів, що унеможливлює у 1986-1988 роках здійснювати щоденні переміщення позивачки, між вказаними населеними пунктами, задля навчання.

Суд погоджується із відповідачем, що за наданими до заяви про призначення пенсії доказами (як і наявними у справі) підтверджено фактичне постійне проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року 2 рік 05 місяців 26 днів), що менше трьох років.

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 18 березня 2025 року у справі №460/27065/23, у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення (переведення) пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області були відсутні правові та фактичні підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за її заявою від 03 січня 2025 року, оскільки за наявними доказами станом на 01 січня 1993 року період фактичного постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становить менше трьох років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII.

Відтак оскаржуване у цій справі рішення від 03 січня 2025 року №67 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області перевести з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ належить відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідачів відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк