Справа № 580/10783/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року справа № 580/10783/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/10783/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

31.10.2024 вх.№ 51043/24 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28.02.2022 №168 під час дії воєнного стану у сумі до 100 000 грн за період з 03.08.2023 до 24.08.2024 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити щомісячну додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 за період з 03.08.2023 до 24.08.2024 із розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів пропорційно часу участі у таких заходах з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), 11.04.2025 здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 06.05.2025 закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 13.05.2025.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 (із змінами) Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану набув право на отримання додаткової винагороди до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 03.08.2023 до 24.08.2024.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнав, 20.02.2025 вх.№8790/25 надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що для позивача відповідно до наданих довідок від військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 омбр) №4805 від 10.09.2023 (за серпень), №5375 від 17.10.2023 (за вересень 2023), №6112 від 09.11.2023 (за жовтень 2023), №6595 від 09.12.2023 (за листопад), №16 від 01.01.2024 (за грудень 2023), №671 від 04.02.2024 (за січень 2024), №1393 від 04.03.2024 (за лютий 2024), №2142 від 01.04.2024 (за березень 2024) №2720 від 02.05.2024 (за квітень 2024), №3236 від 01.06.2024 та 3237 від 01.06.2024 (за травень 2024), №3944 від 03.07.2024 та №3945 від 03.07.2024 (за червень 2024), №4640 від 02.08.2024 та №4641 від 02.08.2024 (за липень 2024), №5277 від 02.09.2024 та №5276 від 02.09.2024 (серпень 2024) здійснювалося нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн згідно з періодами участі та виконаних завдань, а також додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн відповідно до довідок, а саме: №3237 від 01.06.2024 (за період з 10.05.2024 по 31.05.2024), №4641 від 02.08.2024 (за період 04.07.2024-04.07.2024 та 22.07.2024-22.07.2024), №5276 від 02.09.2024 (за період 22.08.2024-22.08.2024), що виплачено відповідно до днів безпосередньої участі у бойових діях.

Позивачеві за період з 03.08.2023 до 24.08.2024 із розрахунку 30 000/100 000 гривень пропорційно часу участі у відповідних діях і заходах згідно наданих довідок військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 омбр) здійснювалося нарахування додаткової винагороди, відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 та відповідно до довідки фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_2 про нараховані обсяги грошового забезпечення та додаткової винагороди військовослужбовцю ОСОБА_1 виплачено належні йому суми грошового забезпечення та додаткової винагороди повністю. У військової частини НОМЕР_2 відсутні законні підстави для нарахування та виплати позивачеві додаткової грошової допомоги в розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць за періоди 03.08.2023 до 24.08.2024 (це не стосується періодів, які було виплачено, а саме: з 10.05.2024 по 31.05.2024, з 04.07.2025 по 04.07.2024, з 22.07.2024 по 22.07.2024, з 22.08.2024 по 22.08.2024), позаяк відсутнє підтвердження безпосередньої участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», тому позов до задоволення не належить.

Третя особа пояснення по суті спору не надала.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив згідно звідомостями витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.01.2023 №2 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до довідок від військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 омбр) №4805 від 10.09.2023 (за серпень), №5375 від 17.10.2023 (за вересень 2023), №6112 від 09.11.2023 (за жовтень 2023), №6595 від 09.12.2023 (за листопад), №16 від 01.01.2024 (за грудень 2023), №671 від 04.02.2024 (за січень 2024), №1393 від 04.03.2024 (за лютий 2024), №2142 від 01.04.2024 (за березень 2024), №2720 від 02.05.2024 (за квітень 2024), №3236 від 01.06.2024 та №3237 від 01.06.2024 (за травень 2024), №3944 від 03.07.2024 та №3945 від 03.07.2024 (за червень 2024), №4640 від 02.08.2024 та №4641 від 02.08.2024 (за липень 2024), №5277 від 02.09.2024 та №5276 від 02.09.2024 (серпень 2024) здійснене нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди з розрахунку 30 000 згідно з періодами участі та виконаних завдань, а також додаткової винагороди з розрахунку 100 000 відповідно до довідок: від 01.06.2024 №3237 (за період з 10.05.2024 по. 31.05.2024), від 02.08.2024 №4641(за період 04.07.2024-04.07.2024 та 22.07.2024-22.07.2024), від 02.09.2024 №5276 (за період 22.08.2024-22.08.2024).

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №2232 вважається: день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232 гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2232 здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011).

Відповідно до ст. 12 Закону №2011 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно абзацу першого ст. 9 Закону №2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 23 Закону №2011 фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася (для спірних правовідносин вона діє у редакції з 19.07.2022 та 30.09.2022).

Відповідно до пункту першого Постанови №168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 серпня 2022 року №188), та містив розділ IХ, відповідно до якого в Чернігівській області такими вважаються: 1. Корюківський район: 1) Корюківська міська територіальна громада; 2) Сновська міська територіальна громада; 2. Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада; 2) Семенівська міська територіальна громада; 3. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Статус регіонів змінений внесенням до вказаного наказу Міністерства змін наказом від 17.10.2022 №233 щодо актуального зазначеного Порядку станом на 10 жовтня 2022 року. Як редакція розділу IХ. Чернігівська область: Корюківський район: Сновська міська територіальна громада; Новгород-Сіверський район: Новгород-Сіверська міська територіальна громада; Семенівська міська територіальна громада; Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Суд зазначає, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 №164-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, на який покликається у позовних вимогах позивач, до спірних правовідносин не застосовується, позаяк на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови №168 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала інший наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ (далі Наказ №392), яким урегульовано порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану.

Згідно з пунктом 1 Наказу №392 передбачений загальний розмір доплати до 30000 грн та до 100000 грн за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період зазначених заходів. У пунктах 2-3 окреслені заходи, що враховуються для виплати до 100000 грн.

Згідно із п.4 Наказу №392 підтвердженням бойової участі військовослужбовців у бойових діях і заходах, передбачених у згаданому п.2, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких заходах.

Відповідно до абзацу першого п.5 Наказу №392 для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у п.4, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених у п.2, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Суд зазначає, що довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи, що підтверджується абзацом третім п. 5 Наказу №392 - у довідках, передбачених вказаним пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені в п.4 цього наказу.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а). Обираючи спосіб захисту, позивач не формулює вимоги відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, позаяк просить визнати протиправними дії, що фактично не вчинені відповідачем, чим власне допущено протиправну бездіяльність, тому законодавець розмежував наслідки у п.3 і п.4 цієї частини норми права. Верховний Суд у справі №640/16224/19 зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази щодо участі у спірному періоді позивача у бойових діях чи заходах в районах ведення бойових дій, такі дні відомостями журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) не підтверджуються відповідно до довідок від військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_6 омбр) №4805 від 10.09.2023 (за серпень), №5375 від 17.10.2023 (за вересень 2023), №6112 від 09.11.2023 (за жовтень 2023), №6595 від 09.12.2023 (за листопад), №16 від 01.01.2024 (за грудень 2023), №671 від 04.02.2024 (за січень 2024), №1393 від 04.03.2024 (за лютий 2024), №2142 від 01.04.2024 (за березень 2024), №2720 від 02.05.2024 (за квітень 2024), №3236 від 01.06.2024 та №3237 від 01.06.2024 (за травень 2024), №3944 від 03.07.2024 та №3945 від 03.07.2024 (за червень 2024), №4640 від 02.08.2024 та №4641 від 02.08.2024 (за липень 2024), №5277 від 02.09.2024 та №5276 від 02.09.2024 (серпень 2024) здійснене нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди з розрахунку 30 000 згідно з періодами участі та виконаних завдань, додаткової винагороди з розрахунку 100 000 відповідно до довідок: №3237 від 01.06.2024 (за період з 10.05.2024 по. 31.05.2024), №4641 від 02.08.2024 (за період 04.07.2024-04.07.2024 та 22.07.2024-22.07.2024), №5276 від 02.09.2024 (за період 22.08.2024-22.08.2024).

Надаючи оцінку доводам та доказам сторін, враховуючи встановлені обставини виплати позивачу спірної додаткової винагороди до 100000 грн пропорційно часу безпосередньої участі позивача у бойових діях, суд не встановив ознак очевидної протиправності у документах відповідача під час обчислення грошового забезпечення, тому дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд під час вирішення спору у контексті оцінки поведінки відповідача у спірних правовідносинах враховує ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд оцінив докази і доводи учасників сукупно, проаналізував зміни законодавства, керуючись принципами судочинства під час відправлення правосуддя та внутрішніми переконаннями, враховуючи дію нормативно-правових актів у часі дійшов висновку, що доводи позовної заяви про порушення відповідачем майнового права чи фінансового інтересу позивача не підтверджені - очікування нелегітимні, позаяк відповідачем правомірно доведено первинними документами підстави праволмірного здійсненння нарахування із дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у контексті документування і оплати військової служби позивача за спірний період в умовах дії режиму воєнного стану та дотриманням умов здійснення належного (пропорційного) нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 зв`язку із чим у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не належать. Позивач звільнений від сплати судового збору як військовослужбовець, а відповідач доказів на підтвердження судових витрат не надав.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не належать розподілу.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити учасникам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ];

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Рішення суду складене 27.05.2025 (протягом 10 робочих днів з урахуванням перебування судді у службовому відрядженні).

Суддя Лариса ТРОФІМОВА