Справа № 120/14143/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14143/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

28 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового пенсійного стажу працю в колгоспі "Правда" відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести належний розрахунок страхового пенсійного забезпечення по віку з 15.01.2019 з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, з врахуванням при обчисленні пенсії заробітної плати за 1988 по 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 за № Л-233.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу за період з 15.09.1974 по 31.12.1990 не зараховано до страхового стажу 7 років 11 місяців та 27 днів, що на думку заявника є протиправним. Тому обрахований відповідачем страховий стаж 34 роки 9 місяців та 10 днів є неправильним, а відтак є невірним обрахований індивідуальний коефіцієнт страхового стажу.

Також, як на підставу для заявлених вимог вказано на неправомірність дій відповідача щодо не врахування при обчисленні його пенсії архівної довідки про заробітну плату від 11.12.2014 за № Л-233 за період з 1988 по 1993.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.01.2025 позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу на посаді тракториста в колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести ОСОБА_1 з 15.01.2019 перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу в колгоспі "Правда" та заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233.

У задоволенні клопотання про встановлення строку для виконання рішення суду - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 15.01.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Страховий стаж позивача врахований відповідачем по 31.12.2018 та який становить 34 роки 9 місяців 10 днів.

Позивач не погоджується з обрахованим страховим стажем, тому серед іншого, просить зарахувати роботу у колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 15.09.1974, та провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача роботу на посаді тракториста в колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974.

Щодо вимоги про проведення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233, суд, з огляду на те, що довідка містить всі необхідні дані щодо розміру заробітної плати та заявленого періоду із зазначенням первинної документації, дійшов висновку, що вона підлягає врахуванню для проведення нарахування та виплати пенсії позивачу.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржило його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що стаж роботи в колгоспі обчислюється при виконанні встановленого у колгоспі річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Головним управлінням до страхового стажу роботи позивача зараховано всі періоди роботи на посаді тракториста в когоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки. Стаж позивача обчислено відповідно до норм чинного законодавства та становить 34 роки 09 місяців10 днів.

Окрім того, відповідач зазначає про пропуск строку звернення до суду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновку суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017 та є чинним на сьогодні.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIVІ під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

З прийняттям Закону № 2148-VIII призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції Закону, чинного на дату призначення пенсії позивачу), на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

У спірному випадку є досліджуваним питання щодо обсягу страхового стажу позивача та наявності у нього права обрахунку пенсії з урахуванням архівної довідки про заробітну плату за 60 місяців.

Відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до пенсійного органу 14.01.2019 з набуттям пенсійного віку. Відповідач при призначені пенсії позивачу зарахував до страхового стажу 34 роки 9 місяців 10 днів.

Відповідно до мотивів позову, до страхового стажу позивача не зараховано 7 років 11 місяців та 27 днів.

Згідно із відомостями ППВП ПФУ за Формою-РС-право до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі (а.с. 8). Зокрема, з 15.09.1974 по 31.12.1974 не зараховано - 1 місяць 15 днів, з 01.01.1975 по 31.12.1975 не зараховано - 0 місяців 18 днів, з 01.01.1976 по 31.12.1976 не зараховано - 6 місяців 21 день, з 01.01.1977 по 31.12.1978 не зараховано - 2 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1979 по 31.12.1979 не зараховано - 2 місяці 6 днів, з 01.01.1980 по 31.12.1982 не зараховано - 3 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1983 по 31.12.1983, з 01.01.1984 по 31.12.1984 не зараховано - 0 місяців 13 днів, з 01.01.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 31.12.1978 не зараховано - 2 роки 0 місяців 0 днів, з 01.01.1988 по 31.12.1989, з 01.01.1990 по 31.12.1990 не зараховано - 0 місяців 15 днів.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.93 р. (далі - Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Як слідує з матеріалів справи, трудова книжка позивача була розпочата 15.09.1974, тому до спірних правовідносин застосовується Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника; прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь; прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Як встановлено судом, датою заповнення трудової книжки позивача є 15.09.1974, професія (спеціальність) тракторист. Записом №1 від 15.09.1974 позивач прийнятий на роботу в колгоспі "Правда" трактористом. Відповідно до наступних записів №№2-5, від 01.03.2000 КСП "Правда" реорганізоване в КСП "Промінь", від 11.05.2002 звільнений за власним бажанням, від 11.05.2002 прийнятий на роботу в ТОВ ВКФ "Сенс ЛТД" на посаду тесляра-бетонщика, від 12.03.2004 - переведений на посаду тракториста (а.с. 9).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані записи підтверджують роботу позивача в колгоспі трактористом, ознаки підчисток та підробок на документах відсутні, тому спірний період підлягає зарахуванню позивачу до його страхового стажу.

Доводи відповідача про необхідність додаткового підтвердження страхового стажу позивача безпідставні, оскільки вказані періоди роботи підтверджені наявними у справі первинними документами, а саме відомостями трудової книжки, щовідповідачем не спростовано.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача роботу на посаді тракториста в колгоспі "Правда" відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1974.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку щодо задоволення вимоги про зобов`язання відповідача провести з 15.01.2019 перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за 1988 - 1993 роки згідно з архівною довідкою від 11.12.2014 №Л-233.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до Довідки від 11.12.2014 №Л-233, виданої КУ "Вінницький районний трудовий архів" Вінницької районної ради Вінницької області визначений період 1988 - 1993 роки (п`ять років), де вказано заробітну плату ОСОБА_1 в архівних справах колгоспу "Правда", приватного сільськогосподарського орендного підприємства "Промінь" за 1974-2002 (а.с. 6-7).

Відповідно підставою для видачі цієї довідки зазначено: Фонд 75, опис 1, справа 424 арк. 29-40; справа 431 арк. 27-38; справа 470 арк. 38-49; справа 511 арк. 2-13; справа 521 арк. 14-25; справа 532 арк. 2-13; справа 556 арк. 26-37; справа 564 арк. 15-26; справа 571 арк. 40-51; справа 578 арк. 54-65; справа 583 арк. 45-56; справа 588 арк. 15-26; справа 592 арк. 2-13; справа 595 арк. 14-25; справа 599 арк. 16-27; справа 604 арк. 30-41; справа 609 арк. 39-50; справа 613 арк. 30-41; справа 617 арк. 26-37; справа 624 арк. 26-37; справа 630 арк. 14-25; справа 635 арк. 51-62.

Оскільки зазначена довідка містить всі необхідні дані щодо розміру заробітної плати та заявленого періоду із зазначенням первинної документації, вона підлягає врахуванню для проведення нарахування та виплати пенсії позивачу.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Застосовуючи строки у сфері пенсійного забезпечення, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Таким чином, законодавчі норми не обмежують будь-якими строками період, протягом якого проводиться перерахунок пенсій, у разі, якщо такий не проведений у встановлені строки з вини органів Пенсійного фонду України.

Окрім того суд зазначає, що пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та належного пенсійного забезпечення внаслідок невиконання уповноваженими органами покладених на них обов`язків, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.