Справа № 520/23211/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р. Справа № 520/23211/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, по справі № 520/23211/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.07.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.07.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 968 (дев`ятьсот шістдесят вісім) грн.96 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 р. по справі № 520/23211/24 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що Головним управлінням повторно було розглянуто заяву та прийнято рішення від 26.07.2024 року про відмову у задоволенні заяви про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», подається вичерпний перелік документів. Так, серед документів, які були надані 02.06.2023р. для призначення одноразової грошової допомоги були виявлені розбіжності у свідоцтві про шлюб та свідоцтві про смерть годувальника, ОСОБА_2 . У свідоцтві про смерть: а саме: місце народження ОСОБА_2 - Санкт-Петербург, Російська Федерація, а в свідоцтві про шлюб - Алтайський край, Петропавлівський район. В зв`язку з тим, що в наданих документах є розбіжності в зазначенні місця народження годувальника, на думку відповідача, підстави для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відсутні.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скарну відповідача не скористалась.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 16.08.1963 р. що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27.04.2023 р. серія НОМЕР_1 (виданим повторно).

За даними свідоцтва про шлюб, місце народження ОСОБА_2 - Петропавлівський район, Алтайський край.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 15.12.1997, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Солов`їха Петропавлівського району Алтайського краю.

З початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_2 з метою збереження свого життя та здоров`я виїхав до Федеративної республіки Німеччини де помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із свідоцтвом про смерть реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Нойштадт-ан-дер-Вайнштрассе від 29.11.2022, місце народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено Санкт Петербург, Російська Федерація.

При цьому запис про місце народження у свідоцтві про смерть здійснено на підставі документів виданих уповноваженими органами Федеративної республіки Німеччини від 01.04.2022 № YZ9H3XTTR та № ZZ9HCC, які містять фотографію та особистий підпис ОСОБА_2 , які відповідають фотографії та підпису в паспорті громадянина України.

ОСОБА_2 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ в Харківській області) та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим його дружина ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги вразі втрати годувальника, яка передбачена постановою КМУ № 393, до якої надала свідоцтво про шлюб та свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням від 02.06.2023 року про розгляд заяви ОСОБА_2 щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» відмовило заявниці в задоволенні заяви оскільки в наданих документах є розбіжності місця народження годувальника, а саме: в свідоцтві про шлюб Алтайський край, Петропавлівський район, а у свідоцтві про смерть Санкт Петербург, Російська Федерація.

Не погодившись із вказаним рішенням ГУПФУ в Харківській області ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом щодо його скасування та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі №520/34741/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено та вирішено:

-скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.06.2023 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб».

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 520/34741/23 - змінено, абзац третій резолютивної частини викладено в наступній редакції:

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 520/34741/23 - залишено без змін.

Листом від 07.08.2024 №2000-0203-8/141035 ГУПФУ в Харківській області повідомило про виконання рішення суду та надало належним чином завірену копію Рішення ГУПФУ в Харківській області від 26.07.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» , яким повторно відмовило ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.07.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», яким повторно відмовлено позивачці в призначенні одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, не можна визнати обґрунтованим, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що в разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 12 постанови КМ України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», членам сім`ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, незалежно від призначення пенсії в разі втрати годувальника виплачується одноразова грошова допомога: дружині/ чоловіку - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім`ї - у розмірі місячної пенсії годувальника.

Відповідно до абз. 3 пункту 14 Постанови №393, одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з статті1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та членів їх сімей.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що у зв`язку зі смертю годувальника дружині, зокрема, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі тримісячної пенсії годувальника.

Відповідачем не заперечується, що позивачка має право на одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, проте, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган приходить висновку про наявність розбіжностей в наданих ОСОБА_1 документах, а саме, в свідоцтві про шлюб Алтайський край, Петропавлівський район, а у свідоцтві про смерть Санкт Петербург, Російська Федерація..

Положеннями п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 15.02.2007 №135/13402 (далі-Порядок №3-1, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", подаються наступні документи:

заява для виплати одноразової грошової допомоги;

копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

копія свідоцтва про смерть;

копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження померлого годувальника (для виплати допомоги батькам померлого);

довідка МСЕК про встановлення інвалідності (для виплати допомоги на непрацездатних членів сім`ї, яким установлено інвалідність); копія свідоцтва про народження дитини; копія паспорта;

довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування непрацездатних батьків на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні.

Пунктом 16 Порядку №3-1 визначено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Колегія суддів звертає увагу, що ані Постанова №393, ані Порядок №3-1 не визначають конкретних підстав для відмови у призначенні члену сім`ї померлого пенсіонеру із числа військовослужбовців одноразової грошової допомоги.

Так, відповідно до ст. 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається виплата. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при призначенні одноразової грошової виплати, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на усунення сумнівів щодо поданих позивачем документів та наявної в них інформації.

Відповідачами також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи у свідоцтві про смерть реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Нойштадт-ан-дер-Вайнштрассе від 29.11.2022, є недійсними та недостовірними.

Колегія суддів також зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. А тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, не може бути підставою для обмеження особи у реалізації свого права на соціальний захист.

Так, пп. 7 п. 2 Розділу IV Порядку № 3-1 встановлено, що при прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем, баз даних згідно з пунктом 15 розділу II цього Порядку.

Тобто, відповідач мав можливість отримати необхідні відомості з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем та баз даних.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що наявність певних неточностей у документах не може слугувати підставою для відмови позивачці в призначенні одноразової грошової допомоги у разі втрати годувальника.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17, від 11.07.2019 у справі №607/14795/16-а, від 31.07.2019 у справі №750/10916/16-а, від 19.09.2019 у справі №229/1905/17, від 15.11.2019 у справі №495/5161/17 та від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

Відтак визначені відповідачем в оскаржуваному рішенні від 26.07.2024 про розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, а саме наявність розбіжностей в наданих документах в зазначенні місця народження годувальника, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами справи, зокрема, за даними свідоцтва про шлюб та згідно з даним паспорта серії НОМЕР_2 , місце народження ОСОБА_2 - Петропавлівський район, Алтайський край.

В частині задоволених позовних вимог про зобов`язання пенсійний орган призначити та нарахувати одноразову грошову допомогу у разі втрати годувальника, колегія суддів, виходить з наступного.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Колегія суддів враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №806/965/17 та від 27.09.2021 у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було прийнято рішення, яким повторно відмовило ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника з тих самих підстав, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за встановлених по справі обставин ефективним способом захисту є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права неправильним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/23211/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова