Справа № 200/1918/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Справа№200/1918/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.02.2025 про зарахування до її страхового та пільгового стажу періодів роботи за Списком № 2 на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» (код страхувальника 33621594) та про перерахунок пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи за Списком 2 на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» на посаді «машиніст підіймальної машини» з 22.09.1994 по 29.07.2024 та до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з 01.01.2021 по липень 2024 року включно з урахуванням приписів ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 усі понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 968,96 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи - витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а саме зарахувати до її страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 2 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно. Здійснити перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з січня 2021 року по липень 2024 року включно. Разом з тим, листом відповідача позивачу було відмовлено у такому перерахунку, посилаючись на порушення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії № 22-1 відповідно до Закону № 1058-IV. Позивач вважає, що надана їй відмова прийнята без правових підстав, що позбавляє її права на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 21.03.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

04.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що при зверненні за перерахунком позивач мав надати до відповідача заяву встановленого зразка та додати до неї необхідні документи, лише за таких умов Управління має можливість розглянути питання про перерахунок пенсії позивача та прийняти рішення по суті заяви. Позивач знехтував вимогами закону та рекомендаціями відповідача та більше до управління з будь-якими заявами про перерахунок пенсії встановленого зразка не звертався. Зважаючи на те, що позивач не звертався із відповідною заявою про перерахунок пенсії, як того вимагає Порядок № 22-1, а відповідач не розглядав відповідну заяву по суті та не приймав жодного рішення щодо права позивача на перерахунок йому пенсії, то відсутні підстави для задоволення позову. Також представник наголошує на дискреційності повноважень органів Пенсійного фонду України на виконання функцій по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій.

Щодо суті заяви вказано, що Письмове звернення ОСОБА_1 від 05.02.2025 № ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800, яке зареєстроване за вх. № 2730/К-0500-25, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Головне управління) відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Період роботи позивачки за Списком 2 з 22.09.1994 по 31.08.2014 зараховано до пільгового стажу. На підставі зазначеного з 01.04.2024 в автоматичному режимі ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії в по стажу згідно із ч. 4 ст. 42 Закону №1058. В результаті перерахунку страховий стаж позивача обчислений у відповідності до статті 24 Закону №1058 та врахований по 30.11.2020, який складає 38 років 2 місяці 26 днів. Страховий стаж з 31.08.2014 по 30.11.2020 не зараховано, оскільки не було надано довідок пільгового характеру. Страховий стаж 01.12.2020 по 31.03.2024 не зараховано, оскільки згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплата внесків з 01.12.2020 відсутня. Для зарахування страхового стажу роботи за Списком № 2 на ВП Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» та на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.12.2020 по 31.07.2024 відсутні підстави. Право на наступний перерахунок відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 ОСОБА_1 набуває з 01.04.2026. Вищевказаний період буде зараховано за умови наявності інформації про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В роботу до управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг не надходило звернення ОСОБА_1 від 05.02.2025 та відповідне рішення не приймалось. Опрацювання звернень в підсистемі «Звернення» не входить до компетенції управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг.

Щодо пов`язаних з розглядом справи - витрат на професійну правничу допомогу вказує, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивач просить суд врахувати норми права, викладені в постанові Верховного Суду від 23.09.2024 у справі № 620/2027/23 та задовольнити позов в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 22.08.2014, як отримувач пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.02.2025 позивач підготувала заяву (ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800), у якій просила зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 2 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно.2.Здійснити перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з 01.01.2021 по липень 2024 року включно.

Листом від 27.02.2025 №4867-2730/К-02/8-0500/25 відповідач Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило позивачу, що звернення від 05.02.2025 № ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800, яке зареєстроване за вх. № 2730/К-0500-25, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Головне управління) відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96) та за результатами розгляду повідомлено, що стаття 5 Закону № 393/96 передбачає, що звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Зокрема вказано, що заява долучена до звернення кваліфікується як звернення, а звернення (усні або письмові), які регулюються Законом № 393/96 передбачають їх розгляд уповноваженим органом та надання в подальшому відповіді щодо порушених питань. Надіслана до Головного управління заява (клопотання) з інформацією про звільнення не відповідає вимогам п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), тому вона кваліфікована та зареєстрована як звернення громадян від 05.02.2025 за вх. 2730/К-0500-25.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Отже, законом встановлено порядок розгляду заяви про призначення пенсії у відповідності до якого відповідний орган Пенсійного фонду зобов`язаний прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії.

Судом встановлено, що 05.02.2025 позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із змістом заявами про перерахунок пенсії, в якій посилаючись на дані трудової книжки та відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування просила :

- зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 2 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно;

- здійснити перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з 01.01.2021 по липень 2024 року включно.

До заяви були додані скановані документи паспорт, РНОКПП, трудова книжка, НОМЕР_2 .

Заява позивача була зареєстрована 05.02.2025 № ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800.

Між тим, як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах владний суб`єкт фактично рішення про відмову у призначенні пенсії не приймав, хоча позивач звернувся з відповідними заявами. Аналіз листів вказує на те, що відповідач під час розгляду заяв позивача навів положення нормативно-правових актів та зазначив про невідповідність заяви формі, встановленій Порядком № 22-1, натомість фактичних висновків щодо суті порушеного у заяві позивачем питання не вказав, а лише обмежився загальними висновками щодо проведеного перерахунку пенсії позивача з 01.04.2024, який відбувся в автоматичному режимі згідно із ч. 4 ст. 42 Закону №1058, та визначив, що певний період не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплата внесків з 01.12.2020 відсутня. Крім того, у відповіді вказано, що на наступний перерахунок відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 позивач набуде з 01.04.2026.

Тобто, у межах цього спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа (від 27.02.2025 №4867-2730/К-02/8-0500/25), який суд не вважає належною відмовою у призначені/перерахунку, нарахування та виплаті, основної державної пенсії позивачу на підставі прямої дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин суд констатує, що відповідачем не приймалось рішення за результатом розгляду поданої позивачем заяви від 05.02.2025.

Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком №22-1, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні/перерахунку пенсії.

На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).

Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17, від 27.11.2019 у справі №748/696/17, від 26.02.2020 у справі № 541/543/17-а, від 16.12.2021 у справі №500/1879/20 та від 09.08.2023 у справі №520/5045/2020.

Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі № 620/2027/23 вказав, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.

За приписами частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для призначення пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення/перерахунок пенсії або про відмову у призначенні/перерахунок пенсії). Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить наведеним вище нормам.

Таким чином, враховуючи, що судом досліджено зміст поданих позивачем заяв і вказано, що останні є заявою про перерахунок пенсії, тобто їх зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, беручи до уваги те, що наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 2 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з 01.01.2021 року по липень 2024 року включно, за результатом звернення позивача фактично не вирішено, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача від 05.02.2025 № ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 у справі №300/3457/20, від 23.09.2024 № 620/2027/23.

Водночас суд вважає передчасними вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи за Списком 2 на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» на посаді «машиніст підіймальної машини» з 22.09.1994 по 29.07.2024 та до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на Шахті «Росія» та шахті «Котляревська» ДП «Селідіввугілля» з березня 2020 року по липень 2024 року включно, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду та заробітної плати з 01.01.2021 по липень 2024 року включно з урахуванням приписів ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, оскільки відповідач на час розгляду справи не приймав рішення, під час якого здійснював би обчислення стажу позивача (не надано взагалі оцінки наявного пільгового стажу за вказаний період у заяві від 05.02.2025), з урахуванням наданих позивачем документів.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 1,8 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертиз.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: засвідчену копію договору від 07.03.2025 про надання правової допомоги; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07.03.2025; опис робіт від 07.03.205 та довідку на суму 6000,00 грн.

Як вбачається зі змісту угоди про надання правової допомоги, сторонами погоджено виплату фіксованого гонорару адвокату у розмірі 6000,00 грн, які клієнт вносить готівкою в день підписання договору.

Відповідач вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Верховний Суд у постанові від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення ч. 4 ст. 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Враховую викладене а також, зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги та зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є типовим, по даній категорії справ є стала судова практика, а тому заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною в порівнянні з фактично виконаним об`ємом роботи, а також враховуючи, те що позов задоволено частково, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2500,00 грн.

Таким чином, представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2,5,72,77,139,241,243-246,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неприйняття рішень з розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.02.2025 №ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.02.2025 №ВЕБ-05001-Ф-С-25-021800 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, та прийняти відповідні рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А.С. Зеленов