Справа № 524/4004/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р.Справа № 524/4004/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г.) по справі № 524/4004/25

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1

про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі - позивач) звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- продовжити строк затримання громадянину Білорусь ОСОБА_1 у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на 6 місяців.

В обґрунтування позову зазначило, що на підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17.10.2024 у справі № 524/12263/24 громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на 6 місяців. З метою забезпечення видворення та виконання прийнятого рішення Кременчуцьким відділом Управління ДМС у Полтавській області вживалися відповідні заходи з видворення відповідача за межі території України, а саме: направлялись листи до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою з`ясування намірів іноземця щодо співпраці з представниками УДМС у Полтавській області під час його видворення з України. Водночас, на листи позивача іноземець відповідав відмовами у залишенні території України. Враховуючи, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, позивач просив продовжити строк затримання відповідача на 6 місяців.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 11.04.2025 позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 на шість місяців до 08 жовтня 2025 року.

Громадянин республіки Білорусь ОСОБА_1 (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність доказів ухилення відповідача від ідентифікації. При цьому, зауважив, що особа його ідентифікована паспортним документом громадянина республіки Білорусь НОМЕР_1 , виданому 25.11.2008, строком дії до 22.09.2028, відомості про які наявні у міграційного органу.

Натомість, законодавством наведено умови, за яких можливо продовжити строк затримання іноземця та/або особи без громадянства, які, на думку апелянта, позивачем не дотримані.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17.10.2024 у справі № 524/12263/24, яке набрало законної сили, затримано громадянина Білорусі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 17.04.2025 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

17.10.2024 Кременчуцьким відділом УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 з України (а.с. 7).

18.10.2024 громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

З метою примусового видворення відповідача, позивач неодноразово (04.11.2024, 09.12.2024 ) направляв листи до Волинського ПТП ДМС України з проханням з`ясувати наміри іноземця щодо співпраці з представниками УДМС у Полтавській області під час його видворення з України, а також можливості проведення 11.12.2024 бесіди в режимі онлайн посадових осіб УДМС у Полтавській області з громадянином Білорусі ОСОБА_1 для роз`яснення іноземному громадянину порядку та шляхів виконання рішення про примусове видворення з України, а також з`ясувати наміри іноземця співпрацювати з представниками міграційної служби під час його видворення за межі території держави(а.с. 11,13).

05.11.2024 Волинський ПТП ДМС України повідомив, що 04.11.2024 з громадянином білорусі ОСОБА_1 проведено бесіду стосовно співпраці з представниками УДМС у Полтавській області та бажання покинути територію України. В ході бесіди, вказаний іноземець повідомив, що категорично відмовляється покидати Україну (а.с. 12).

11.12.2024 УДМС у Полтавській області проведено бесіду з відповідачем в режимі онлайн, під час якої іноземцю доведено про можливість залишити територію держави через КПП «Доманове» та наголошено, що в разі наявності підстав для перебування в Україні чи отримання дозволу на імміграцію в Україну, можливо звернутися з відповідною заявою лише за умови законного перебування в Україні, надавши необхідні документи до ДМС. Незважаючи на роз`яснення щодо обов`язковості виконання рішення про примусове видворення та відсутності перспектив документування без виїзду з України ОСОБА_1 категорично відмовився від виїзду з України, про що зазначено у доповідній записці (а.с. 14).

Також, 03.03.2025 позивач повторно надіслав листа до Волинського ПТП ДМС України, в якому повідомило про заплановані заходи з примусового видворення 07.03.2025 громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просило з`ясувати наміри іноземця щодо співпраці з представниками УДМС у Полтавській області під час його видворення з України (а.с. 16).

У відповідь на звернення Волинський ПТП ДМС України 04.03.2025 повідомив позивача, що при повторному проведені співбесіди з громадянином білорусі ОСОБА_1 , останній відмовився повертатися до країни походження, оскільки на території України у нього є дружина і діти. До листа додав заяву ОСОБА_1 про відмову виїжджати на територію республіки Білорусь (а.с. 17-18).

У зв`язку із закінченням строку затримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, неможливістю вжити заходів з його примусового видворення за межі України, позивач звернувся з позовом про продовження строку затримання громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач знаходиться на території України без законних підстав, відмовляється у співпраці з міграційним органом у забезпеченні завершення процедури його ідентифікації та примусового видворення за межі території України, тому наявні підстави для продовження строку його затримання на шість місяців.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 11 ст. 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч. 12 ст. 289 КАС України).

Згідно з ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

Судом встановлено, що відповідач незаконно перебуває на території України, з 18.10.2024 на підставі рішення суду від 17.10.2024 у справі № 524/12263/24 поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

17.10.2024 УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове видворення громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 та вжито заходів з метою його виконання, а саме: направлено листи до Волинського ПТП із запитами щодо з`ясування намірів іноземця у співпраці по його видворенню та проведено з ним бесіду в режимі онлайн.

Водночас, відповідач на всі запити повідомляв міграційний орган про відмову покинути територію України.

У зв`язку з припиненням дипломатичних відносин із республікою Білорусь позивач позбавлений можливості видворити ОСОБА_1 безпосередньо до країни його походження.

Зазначені обставини свідчать про відсутність співпраці з боку іноземця для забезпечення його ідентифікації та примусового видворення.

Водночас колегія суддів погоджується з доводами скаржника про наявність у позивача документу, що ідентифікує ОСОБА_1 а саме - паспорту, що також визнається УДМС в Полтавській області, тоді як висновки суду першої інстанції про відсутність у міграційного органу документу, необхідного для його ідентифікації є помилковими.

Разом з тим, зазначені обставини не свідчать про співпрацю ОСОБА_1 у забезпеченні його видворення за межі території України.

Верховний Суд в постанові від 27.02.2020 по справі №585/2811/19 зазначив, що затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судами фактичні обставини, є цілком виправданими та належними, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. Затримання до закінчення проведення процедури видворення, в тому числі для належної ідентифікації особи, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин.

Враховуючи вищевикладене, з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення його подальшого примусового видворення строком на шість місяців.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.04.2025 по справі № 524/4004/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц