Справа № 541/1584/25
Суддя: Морозовська О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1584/25
Номер провадження 2-а/541/55/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

представника позивача Продайвода В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свій позов мотивував тим, що 20.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ТЦК та СП) ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою для винесення постанови стала нібито відмова громадянина Скочко від отримання повістки за розпорядженням №18/4/812 від 17.02.2025 та неявка 21.02.2025, без повідомлення причин. Проте ці твердження не відповідають дійсності, а сама постанова є безпідставною з огляду на наступне. Ще 03.06.2022 року ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої його визнано обмежено придатним до військової служби (гр. ІІ, ст. 78 «б» Наказу МОУ №402-2008). Відповідні відмітки про стан здоров`я були внесені до військово-облікового документа, що свідчить про дотримання ним вимог законодавства. У зв`язку із змінами у нормативному регулюванні, ОСОБА_1 самостійно звернувся до ТЦК та СП у січні 2025 року з проханням пройти повторне медичне обстеження. 05.02.2025 року він пройшов ВЛК, за результатами якої був визнаний придатним до служби забезпечення (гр. ІІ, ст. 61 «б» Наказу МОУ №402-2008). З урахуванням оновленого висновку ВЛК, він отримав свій обліковий документ 11.04.2025 року. ОСОБА_1 має чинне бронювання, підтверджене витягом з резерву, що унеможливлює його призов на військову службу. Протягом усього цього періоду ОСОБА_1 не переховувався, не ухилявся від виконання обов`язків, добровільно підтримував контакт з ТЦК та СП, своєчасно оновлював дані та особисто ініціював проходження ВЛК. Фактичне перебування у комунікації з ТЦК та СП повністю спростовує твердження про «відмову від повістки» чи «неявку без поважної причини». Отже, жодного належного оповіщення у передбаченому законом порядку ОСОБА_1 не отримував, а дії, які стали підставою для складання постанови, є маніпулятивним трактуванням реальних обставин. З урахуванням викладеного, відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю. ОСОБА_1 протягом усього часу виконував обов`язки, передбачені законодавством про військовий облік: самостійно звернувся до ТЦК та СП для проходження повторної ВЛК з огляду на зміни в законодавстві; вчасно оновлював облікові дані, що підтверджується записами у військово - обліковому документі; особисто отримав новий медичний висновок 11.04.2025 року, тобто перебував у контакті з органом обліку; наявне бронювання, що унеможливлює призов і зумовлює специфіку його виклику. Таким чином, дії ОСОБА_1 не можуть розцінюватися як ухилення, а відсутність його явки 21.02.2025 є не наслідком злочинного наміру, а формального конфлікту даних і повідомлень. Відповідно до примітки до ст. 210-1 КУпАП положення ст. 210, 210-1 цього кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформації взаємодій з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними) яких є державні органи». До ОСОБА_1 не можуть бути застосовані положення ст.210-1 КУпАП, оскільки його персональні дані наявні в державних реєстрах, він зареєстрований у «РЕЗЕРВ+». Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024. Єдиним доказом, який, на думку ТЦК, підтверджує факт виклику, є акт відмови, складений старостою. Проте він не супроводжувався відеофіксацією, як того прямо вимагає пункт 41 Порядку. Відповідно, цей акт не може визнаватися належним доказом належного оповіщення відповідно до статті 251 КУпАП. Тому у матерілах справи не доведено факту належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 , а тому постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю. З метою отримання доказів захистом, адвокатом Продайводою подано адвокатський запит до ТЦК та СП із вимогою надати копію акту відмови та відеозапис вручення повістки або доведення її змісту. Відповіддю від 29.04.2025 №1/3760 на адвокатський запит не було зазначено про наявність відеозаписів у матеріалах справи. Окрім цього при ознайомленні з матеріалами справи адвокатом Продайвода В. І. відсутні будь-які дані належної відмови ОСОБА_3 від отримання повістки, а тому неможливо підтвердити належність вручення повістки. Відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2025 на запит адвокатам позивача Продайвода В.І. зазначено, що підтвердити явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 18.03.2025 по 20.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неможливо, так як в журналі реєстрації відвідувачів інформація відсутня. Позивач не був присутній при складанні відносно нього протоколу, постанови про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим був позбавлений можливості подавати клопотання, надавати докази, залучити свідків, тощо. Про винесення постанови дізнався 11.04.2025, під час прибуття до ТЦК та СП, тобто через 20 днів після винесення постанови. На підставі викладеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 щодо притягнення ОСОБА_1 від 20.03.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України встановлено 10-денний строк з моменту отримання ухвали для зазначення інших поважних причин поновлення строку звернення до адміністративного суду.

06 травня 2025 року, тобто у строк, встановлений судом, від представника позивача- адвоката Продайвода В.І. надійшла заява про усунення недоліків. Разом з якою, на виконання ухвали суду від 23 квітня 2025 року до суду надано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 05 травня 2025 року та заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року поновлено позивачу строк для подачі адміністративного позову та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 12 травня 2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови № 36 від 20.03.2025 року.

14 травня 2025 року до суду надійшли від відповідача копія справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови № 36 від 20.03.2025 року та відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 продовжує проводити мобілізаційні заходи, зокрема, веде персонально - якісний облік військовозобов`язаних, що проживають в зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 14.03.2019 року та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На адресу старости Гоголівського старостикського округу було направлено виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №18/4/812 від 17.02.2025 року старості Гоголівського старостинського округу щодо оповіщення та забезпечення прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 08:30 21.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомити про результати оповіщення до 23.02.2025 року. 19.02.2025 року вих. №02-21/10 від Гоголівського старостинського округу надійшло повідомлення про оповіщення ОСОБА_1 та за результатами оповіщення складено акт № 15 від 19.02.2025 року про відмову від одержання повістки особисто. Пунктом 31 Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначено, що повістки мають право вручати: представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій на які поширюються повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чітко зазначено, що громадяни зобов`язані з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти).... для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Пункт 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, передбачає, що якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. У визначений у повістці час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився про поважні причини неявки з наданням підтверджуючих документів не надав. Наявність бронювання не надає йому права на ігнорування виклику по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тому, 14.03.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол № 36 про притягнення до адміністративного правопорушення за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 годині 20.03.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет №1. ОСОБА_1 під час винесення протоколу роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та. зміст протоколу йому зачитано при свідках, але позивач пояснення надавати відмовився та відмовився отримати другій примірник протоколу, що засвідчено підписом свідків. 20.03.2025 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача, винесено постанову № 36 другий примірник даної постанови він отримав під підпис. Також, позивач заброньований з 25.02.2025p.no 30.12.2025 року Мінекономіки через «Дію», але наявність у позивача бронювання не надає йому права на ігнорування виклику по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виходячи з вищевикладеного просили суд залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 № 36 від 20.03.2025р. без змін, а позовну заяву беж задоволення (а.с. 42-54).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача, адвокат Продайвода В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. У наданому на адресу суду відзиві на позовну заяву просив справу розглянути без участі представника відповідача (а.с. 42-54).

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

У відповідності до ч. 2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і станом на 21 травня 2024 року, Указом Президента №272/2024 від 06.05.2024 року строк проведення загальної мобілізації продовжено з 14 травня 2024 року на 90 діб.

З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі Порядок №1487), цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 47 Порядку № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 цього Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 14 березня 2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення № 36, відповідно до якого: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 18/4/812 від 17.02.2025 року про оповіщення даного громадянина та явку на 21.02.2025 року до даного ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до акту № 15 складеного Гоголівським старостинським округом від 19.02.2025 року відмовився отримувати повістку (під особистий підпис), але так і не з`явився на визначений час та дату. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правила військового обліку відповідно до постанови Кабінету України № 1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (46-47).

20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 винесено постанову № 36 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Відповідно до зазначеної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 18/4/812 від 17.02.2025 року про оповіщення даного громадянина та явку на 21.02.2025 року до даного ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до акту № 15 складеного Гоголівським старостинським округом від 19.02.2025 року відмовився отримувати повістку (під особистий підпис) та у визначений час у повістці не з`явився та про причини неявки не повідомив. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правила військового обліку відповідно до постанови Кабінету України № 1487 від 30.12.2022 року (а.с. 10, 31, 52).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

При цьому, провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що він не був присутній при складанні відносно нього протоколу, постанови про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим був позбавлений можливості подавати клопотання, надавати докази, залучити свідків, тощо. Про винесення постанови дізнався 11.04.2025, під час прибуття до ТЦК та СП, тобто через 20 днів після винесення постанови.

Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 на адвокатський запит представника позивача, адвоката Продайвода В.І., підтвердити явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 18.03.2025 по 20.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 неможливо, так як в журналі реєстрації відвідувачів інформація відсутня (а.с. 25). Таким чином, твердження позивача про те, що він не був присутній при винесенні відносно нього постанови про адміністративне правопорушення та ним отримано оскаржувану постанову лише 11 квітня 2025 року не спростовано.

З огляду на наявність обставин у справі, є встановленим та підтвердженим позивачем, що розгляд призначеної на 20 березня 2025 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП фактично відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням прав, визначених ст. 268 КУпАП і вказаний факт не спростовано стороною відповідача.

Відтак начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_6 , розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечив можливості реалізації позивачем його прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП. Вказані процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б беззаперечно свідчили про дотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надано.

Таким чином, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп (а.с. 32, 35), оскільки позов підлягає задоволенню, то зазначені судові витрати, відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАСУ підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та ст.ст. 5, 9, 20, 72, 77, 79, 90, 139, 194, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову № 36 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену 20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 26 травня 2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська