Справа № 399/909/24
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/909/24
Провадження № 2-а/399/2/2025
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань Бобрик І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - Іващенко І.Ю. звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить поновити строк на оскарження постанови № 40/23 від 06.11.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на нього штраф у розмірі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати постанову № 40/23 від 06.11.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на нього штраф у сумі 3400 грн. Також просив суд провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діяхскладу адміністративного правопорушення.

Позов мотивував тим, що 06 листопада 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 40/23 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 3400 грн. В описово-мотивувальній частині вищевказаної постанови зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», 23.10.2023 року викликався повісткою № 4659, був оповіщений (повідомлений) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але у визначений строк 23.10.2023 року не з`явився, без зазначення поважних причин, не надав підтверджуючих документів про причини неявки, при чому порушив вимоги 4.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 і КУпАП. Дане правопорушення підтверджується розпискою про отримання повістки, актом про неявку особи, іншими підтверджуючими документами, які взяті до уваги при розгляді справи. На складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач не запрошувався.

Згідно довідки № 450 позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 10.10.2023 по 30.10.2023 року тому за станом свого здоров`я не міг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в телефонному режимі повідомив відповідача.

Дізнався позивач про існування вищевказаної постанови коли йому почали арештовувати карткові рахунки в банківських установах. 05.12.2023 старшим державним виконавцем Онуфріївською відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курило М.В., було відкрито виконавче провадження № 73483791 на підставі оскаржуємої позивачем постанови.

Одразу позивачем 20.12.2024 року була написана заява старшому державному виконавцю Онуфріївською відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та позивач дізнався про її наявність. Тому строк на оскарження постанови був пропущений з поважних причин.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності зафіксованого факту події правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року у справі № 712/12830/16-а.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на її користь (ст.62 Конституції України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись КАС України просить суд поновити строк на оскарження оскаржуваної постанови, визначить протиправною та скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 03.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

22.01.2025 року до канцелярії Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву. Свою позицію обґрунтував тим, що 06.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла ухвала Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.01.2025 року по справі № 399/909/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі начальника полковника ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення (про скасування постанови про адміністративне правопорушення) від 06.11.2023 року № 40/23, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 210-1 КУпАП, поновити строки для оскарження постанови і закрити провадження у справі. Вважають, що даний позов не може бути задоволений, виходячи з наступних обставин.

З початком військової агресії Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», 23.10.2023 року викликався повісткою № 4659, був оповіщений (повідомлений) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду, але у визначений строк 23.10.2023 року не з`явився, без зазначення поважних причин, не надав підтверджуючих документів про причини неявки, чим порушив вимоги ч. 10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, про що 25.10.2023 року був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначений протокол відправлений листом засобами поштового зв`язку 31.10.2023 року разом з супровідним листом № 2129 від 31.10.2023 р. з повідомленням про те, що розгляд справи відбудеться 06.11.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Лист повернувся 03.11.2023 року з відміткою про те, що адресат ОСОБА_1 відмовився отримувати даного листа. Зазначене свідчить про навмисне ухилення особи від отримання постанови та ставить під сумнів твердження позивача та його представника у частині того, що про постанову стало відомо з листа отриманого від виконавчої служби.

Після розгляду справи та винесення постанови № 40/23, позивачу було надіслано засобами поштового зв`язку його примірник постанови разом з супровідним листом № 2188 від 07.11.2023 року. Лист повернувся, так як позивач ОСОБА_1 теж від нього відмовився, що було зазначено на повернутому конверті у довідці про причини повернення листа).

Тому зауваження позивача про неповідомлення його про розгляд справи не відповідає дійсності, адже він був повідомлений про надходження листів, та якби не відмовлявся, міг раніше реалізувати свої права згідно ст. 268 КУпАП. На примусове виконання постанова була передана листом № 2424 від 29.11.2023 року.

Відповідно до п.1 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: 1) прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; 2) проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово- лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

3) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; 4) виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Також відповідно до ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Частина 5 ст. 39-1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що поважними причинами неприбуття до військових частин або на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих повістках (повідомленнях), визнаються підтверджені відповідними документами: 1) перешкода стихійного характеру, хвороба або інші обставини, що позбавили можливості особисто прибути в зазначені частину, пункт і строк; 2 ) смерть близького родича (чоловіка, дружини, сина, дочки, батька, матері, діда, баби або рідного (повнорідного, неповнорідного) брата чи сестри) або близького родича подружжя. Про своє неприбуття по поважній причині військовозобов`язаний не повідомив другий відділ у період розгляду справи та винесення постанови, не надав підтверджуючих документів, відмовлявся отримувати листи та з`являтися до другого відділу.

При накладенні адміністративного стягнення, згідно вимог ст. 33 КУпАП, посадова особа враховує характер вчиненого правопорушення та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, його ступінь вини, матеріальний стан. Тому начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було вирішено призначити правопорушнику ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення громадянином ОСОБА_1 нових правопорушень.

З приводу доводів позивача про неправильне застосування ч. 2 ст. 210-1 КУпАП щодо нього, представник відповідача звенув увагу, що в Україні у зв`язку з введенням воєнного стану діє особливий період, саме тому при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ст. 210-1 КУпАП діяння кваліфікуються тільки за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, так як правопорушення вчиняється під час особливого періоду, а не в мирний час.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац п`ятий статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Враховуючи викладене, а також те, що гр. ОСОБА_1 своїми умисними діями, намагаючись уникнути відповідальності під час воєнного стану, достовірно знаючи, що діє незаконно, порушуючи законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідно до ч.3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адже під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про загальну мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» .

На підставі вище викладеного просять суд залишити позовну заяву щодо оскаржуваної постанови без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та в задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з його необґрунтованістю.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іващенко І.Ю. в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заперечень на відзив не подав. В позові просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що їх позиція викладена у відзиві на позовну заяву, в якому просили залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта, зареєстроване місце проживання якого є АДРЕСА_1 /а.с. 7/.

Згідно довідки № 450, виданої КНП «ЦПМСД Онуфріївської селищної ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на обстеженні і амбулаторному лікуванні у лікаря нейрохірурга з 10.10.2023 року по 30.11.2023 року /а.с. 6/.

Копією направлення № 2191 від 19.10.2023 року виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно солдата ОСОБА_1 на проходження та встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із зарахуванням у запас, медичним переосвідченням, призовом на перевірочні збори, на військову службу за контрактом, на військову службу під час мобілізації в особливий період підтверджується проходження позивачем медичного огляду в грудня 2023 року /а.с 9/.

Відповідно до фотокопії Витягу № 12024 про актуалізацію даних військовозобов`язаного від 16.07.2024 року, ОСОБА_1 не знайдено в Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів /а.с. 11/.

Згідно консультативного висновку № 4432-8172-3530-1291 від 20.05.2024 року виданого КНП «КОЛ КОР» ОСОБА_1 має ЕНМГ верхніх кінцівок / 12-13/.

Згідно довідки № 110 від 02.05.2024 року виданої КНП «ЦПМСД Онуфріївської селищної ради» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на амбулаторному лікуванні з 17.04.2024 року по 02.05.2024 року.

Постановою ВП № 73483791 було відкрито виконавче провадження від 05.12.2023 року на підставі постанови № 40/23 від 06.11.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф в розмірі 3400 грн /а.с. 15/.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2129 від 31.10.2023 року до ОСОБА_1 останньому повідомляється те що, у зв`язку з тим що, останній не з`явився 23.10.2023 року за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 без зазначення поважних причин, не надав підтверджуючих документів про причини неявки, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Надісланого на адресу ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2023 року за ч.2 ст. 210-1 КУпАП та з зазначенням про те, що розгляд справи про вказане вище адміністративне правопорушення відбудеться 06.11.2023 року за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане повідомлення було направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом, що підтверджується фотокопією конверту, який повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з довідкою про причини повернення, де зазначено, що адресат відмовився /а.с. 49, 50/.

06.11.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 40/23 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Зі змісту якої відомо, що: «23.10.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», викликався повісткою № 4659, був оповіщений (повідомлений) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але у визначений строк 23.10.2023 року не з`явився, без зазначення поважних причин, не надав підтверджуючих документів про причини неявки, при чому порушив вимоги ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Копія вказаної постанови ОСОБА_1 була направлена 07.11.2023 року рекоменодованим листом, що підтверджується фотокопією конверту, який повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з довідкою про причини повернення, де зазначено, що адресат відмовився /а.с. 50 на звороті, 51/.

В позові ОСОБА_1 зазначив, що на складання протоколу про адміністративне правопорушення він не запрошувався та про оскаржувану постану дізнався коли йому почали арештовувати карткові рахунки в банківських установах.

Строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За змістом статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Представником відповідача надані докази того, що копія оскаржуваної постанови була ОСОБА_1 направлена 07.11.2023 року за зареєстрованим місцем проживання рекоменодованим листом, що підтверджується фотокопією конверту, який повернувся до другого відділу Олександрійського ТЦКСП з довідкою форми 20. про причини повернення, де зазначено: "Адресат відмовився".

Дослідивши надані докази, судом встановлено, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено після відкриття провадження в адміністративній справі.

Представник позивача звернувся до суду 25.12.2024 посилаючись на отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови 20.12.2024, тому просив поновити строк на оскарження постанови № 40/23 від 06.11.2023 року.

На заперечення факту пропуску позивачем строку для звернення до адміністративного суду представником позивача доказів не надавалось.

Проаналізувавши доводи учасників справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 (в редакції від 09.10.2024):

Рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.

Рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник об`єкта поштового зв`язку на підставі пред`явленого адресатом (одержувачем) документа, що посвідчує особу згідно із законодавством, робить відповідну відмітку про вручення у порядку, визначеному оператором поштового зв`язку.

Копія оскаржувані постанови № 40/23 від 06.11.2023 року була ОСОБА_1 направлена 07.11.2023 року за зареєстрованим місцем проживання рекоменодованим листом, що підтверджується фотокопією конверту, який повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 з довідкою про причини повернення, де зазначено: "Адресат відмовився".

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними і допустимими доказами причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 286 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У постанові від 17.09.2020 по справі № 640/12324/19 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Водночас позивачем не було наведено жодних обґрунтованих причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у нього можливості підготувати та подати позовну заяву у строк, встановлений Законом.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про відсутність обставин, які б об`єктивно унеможливили звернення позивача до суду за захистом прав протягом визначеного законом строку.

Частинами 3, 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, підсумовуючи наведене та враховуючи відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення позивачем до суду з вказаним позовом, поданим після спливу десятиденного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 161, 171, 229, 241, 243, 248, 294 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя М.М. Лях