Справа № 520/4280/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 травня 2025 р. справа № 520/4280/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19 серпня 2024 року № .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2024 року № в частині нарахування фінансових санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 255 373, 00 грн., на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач у відзиві зазначив, що ГУ ДПС у Київській області відповідно до наказу від 15.07.2024 № 1932-п проведено фактичну, перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якої складено акт від 15.07.2024 № 38814/10/36/07/. Перевікою встановлено факт наявності в продажу товарів не облікованих належним чином за місцем реалізації та зберігання, таким чином загальна сума не облікованих товарів становить 255 373, 00 грн. Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві на підставі акту перевірки від 15.07.2024 № 38814/10/36/07/ НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення рішення № (далі-ППР) про стягнення з ФОП ОСОБА_1 255 373, 00 грн штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Київські області від 15 липня 2024 року №1932-п на підставі п.п.75.1.3. п.75.1. ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2 мт.80, ст. 81, п.82.3. ст.82, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні Положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI призначено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтва, ліцензій, у тому числі про виробництво, обіг ат зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), контролю щодо вставлених відносин з працівниками (найманими особами), контролю щодо встановлених відносин державою фіксованих цін граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки)

ГУ ДПС у Київській області відповідно до наказу від 15.07.2024 № 1932-п проведено фактичну, перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якої складено акт від 15.07.2024 № 38814/10/36/07/.

Перевікою встановлено факт наявності в продажу товарів не облікованих належним чином за місцем реалізації та зберігання, таким чином загальна сума не облікованих товарів становить 255 373, 00 грн.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі акту перевірки від 15.07.2024 № 38814/10/36/07/ винесено податкове повідомлення рішення № про стягнення з ФОП ОСОБА_1 255 373, 00 грн штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п.80.2 ст.80 ПК України);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 дійшов висновку, що вимоги до змісту наказу про призначення податкової перевірки не передбачають обов`язку викладати в ньому детальну інформацію або докази, які свідчать про ймовірне порушення податкового законодавства платником податків. Законодавство лише встановлює мінімальні вимоги до такого наказу - зокрема, посилання на відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Таким чином, якщо в наказі міститься посилання на відповідну правову підставу, таку як підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, це є достатнім для визнання наказу таким, що відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до змісту наказу №1932-п від 15.07.2024 щодо ФОП ОСОБА_1 був виданий саме на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, що вказує на наявність у податкового органу інформації про ймовірне порушення законодавства.

Посилання позивача на те, що аналіз податкових даних за попередні періоди може здійснюватися виключно в межах документальної перевірки, не узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України передбачає право контролюючого органу визначити грошові зобов`язання платника податків протягом 1095 днів з моменту настання граничного строку подання декларації або сплати податків. У межах цього строку перевірка може бути проведена у будь-якій передбаченій ПКУ формі, якщо для цього існують підстави.

Водночас Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що фактична перевірка не виключає можливості аналізу інформації за минулі податкові періоди, особливо у випадку наявності даних про ймовірні порушення. Такий аналіз не змінює суті перевірки, якщо вона проводиться в межах визначених законом повноважень і не виходить за рамки 1095-денного строку давності.

З урахуванням вищенаведеного, здійснення контролюючим органом фактичної перевірки із врахуванням даних за минулі податкові періоди не суперечить Податковому кодексу України і саме по собі не може свідчити про неправомірність дій податкового органу чи застосування штрафних санкцій, якщо такі дії вчинені у межах компетенції.

Так, під час проведення фактичної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення з боку позивача щодо ведення обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації. Зокрема, на обґрунтований запит перевіряючих суб`єкт господарювання не надав первинні документи (накладні), які б підтверджували походження товару на загальну суму 255?373 грн.

Відповідачем надано запит №1 від 15.07.2024, у якому зазначено, що у зв`язку з проведенням фактичної перевірки суб`єкта господарювання, необхідно надати 15.07.2024 о 13:40 для огляду та складання відповідного протоколу (протоколів) про адміністративні правопорушення оригінали та/або належним чином засвідчені копії наступних документів за період діяльності з 01.01.2024 по 15.07.2024.

Позивачем надано до контролюючого органу документи та письмові пояснення шляхом направлення відповідного пакета через електронний кабінет платника податків у формі електронних документів 23 липня 2024 року:

-документи, що підтверджують право користування господарською одиницею - договір суборенди;

- позивач використовує в своїй діяльності програмне РРО, яке не підлягає опломбуванню;

- чинним законодавством у сфері проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у готівковій та безготівковій формі не передбачено реєстрації та використання книги обліку розрахункових операцій на програмний реєстратор розрахункових операцій;

- з огляду на те, що має місце фактична а не планова перевірка, із запиту не зрозуміло по яким операціям, за який період і на якій підставі потрібно надати виписки банку;

- позивач не здійснює жодного з видів діяльності, які підлягають ліцензуванню;

- ФОП не зобов`язаний вести касову книгу (п. 39 Положення № 148);

- в силу вимог діючого законодавства, на фізичних осіб-підприємців - платників єдиного податку, які не зареєстровані платниками ПДВ, не покладено обов`язок зі зберігання первинних документів, які підтверджують витрати на придбання товарів, надання таких документів не є можливим у зв`язку з відсутністю обов`язку їх зберігання;

- на виконання вимог Порядку ведення обліку товарних запасів позивачем здійснюється облік товарних запасів, надано форму обліку та накладну на переміщення товару;

- на підтвердження відносин з найманими працівниками надаю копії повідомлень про прийняття на роботу;

- виписку з ЄДР.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі - Порядок №496).

У Порядку №496 терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Розділом ІІ Порядку №496 передбачено порядок ведення обліку товарних запасів.

Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Позивач стверджує, що надав контролюючому органу всі необхідні документи, зокрема накладну на внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) та форму обліку товарних запасів.

Однак надана позивачем форма ведення обліку товарних запасів не містить відомостей щодо загальної вартості товару за первинними документами, а також не містить конкретних даних про надходження та вибуття товару. Більше того, у ході фактичної перевірки, так само як і в судовому процесі, позивач не надав первинних документів, передбачених Порядком №496, які підтверджували б придбання товарів.

За відсутності таких документів неможливо встановити, що форма обліку товарних запасів була складена на підставі первинних бухгалтерських документів, як того вимагає законодавство. Це, в свою чергу, унеможливлює підтвердження законності походження та обліку ТМЦ, і свідчить про порушення вимог облікової дисципліни, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 6 липня 1995 року суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, вказана норма покладає на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обов`язок надання контролюючому органу на підтвердження ведення обліку товарних запасів контролюючому органу необхідні документи на початок проведення перевірки документи.

Проте, у межах розгляду даних спірних правовідносин позивачем не доведено наявності належно оформлених документів обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а також факту надання таких документів контролюючому органу під час перевірки. Подані матеріали не містять підтвердження ведення обліку відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, контролюючий орган обґрунтовано дійшов висновку про відсутність документів, що підтверджують облік товарних запасів за місцем реалізації, а також про здійснення господарських операцій без наявності первинних документів, які підтверджують походження товарів (послуг), що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій».

Стаття 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2024 року № у частині застосування фінансових санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 255?373 грн є законним, обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 27 травня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ