Справа № 520/2330/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 р. №520/2330/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, код ЄДРПОУ ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії № 61 від 13.08.2024;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по стажу, зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період відбування ним покарання в установі ОП-217/29, правонаступником, якої є Державна установа «Крюковська виправна колонія (№29)» з 15.07.1986 по 28.07.1988 та здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з обліком стажу роботи за період з 15.07.1986 по 28.07.1988 з дати призначення пенсії - 24.04.2014.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії № 61 від 13.08.2024 є протиправним. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивач 06 серпня 2024 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії по стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Позивач отримує пенсію за віком з 24.04.2014 року відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено матеріалами справи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.08.2024 №61 надано позивачу відмову в проведенні перерахунку пенсії по стажу у зв?язку з відсутністю права.

Зазначено, що при розгляді поданих документів встановлено, що відповідно до листа від 08.07.2024 №15/8-50-24/Дв/X-35 адміністрації ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» стаж роботи в період відбування покарання ОСОБА_1 з 15.07.1986 р. по 28.07.1988 р., зарахувати неможливо, так як страхові внески не утримувались і не перераховувались.

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до листа від 08.07.2024 №15/8-50-24/Дв/X-35 адміністрації ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» встановлено, що позивач відбував покарання з 11.07.1986 по 05.08.1988

Також з довідки про заробіток для обчислення пенсії № 15/8-49-24/Х-35 від 08.07.2024 вбачається, що дана довідка видана ОСОБА_1 про те, що його заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, в Установі ОП-317/29 (правонаступник Державна установа «Крюковська виправна колонія (№ 29)») склала 0,02103 грн. На всі виплати страхові внески (єдиний внесок) згідно законодавства України не утримувались і не перераховувались. Довідка видана на підставі первинних документів, а саме особових рахунків за 1986-1988 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначає позивач в позовній заяві, під час відбування покарання в установі ОП-217/29 працював як водій з 15.07.1986 по 28.07.1988, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає соціальному страхуванню відповідно до видів соціального страхування, тобто той період, за який сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду України.

Поняття «страхового стажу» було введено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV , який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, використовується для нарахування пенсії та інших соціальних виплат так само як і страховий (фактично прирівняний до страхового).

Стаття 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23 грудня 1970 року (який діяв на час відбування кримінального покарання позивачем, та зупинив свою дію з1 січня 2004 року), передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Після втрати чинності зазначеним кодексом, а саме 01.01.2004, набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України, частиною 4 статті 122 якого встановлено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Згідно з частиною першою статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право на соціальне забезпечення, утому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно- правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

На момент виникнення спірних правовідносин частини 1 та 2 статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачали, що засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Правовідносини, пов`язані із визначенням страхового стажу позивача виникли з моменту звернення позивача до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що період роботи позивача з 15.07.1986 по 28.07.1988 має бути зарахований до його страхового стажу.

У справі за подібних правовідносин Верховний Суд вже раніше висловив правову позицію щодо застосування зазначених вище норм матеріального права (постанова від 30 січня 2018 року у справі №211/1432/17(2-а/211/103/17); постанова від 21.06.2019 року у справі №448/1691/16-а).

Разом з тим враховуючи той факт, що позивач був обізнаний про не зарахування спірного періоду до його страхового стажу ще з моменту призначення пенсії 24.04.2014, то суд вважає, що оскільки з заявою про зарахування спірного страхового роботи позивач звернувся до відповідача 06.08.2024, то і зобов`язати відповідача зарахувати спірний стаж роботи необхідно з 06.08.2024.

Отже, суд дійшщов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії від 13.08.2024 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, зарахувавши ОСОБА_1 до загального трудового стажу період відбування покарання в установі ОП-217/29, правонаступником, якої є Державна установа «Крюковська виправна колонія (№29)» з 15.07.1986 по 28.07.1988.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з обліком стажу роботи за період з 15.07.1986 по 28.07.1988 з дати призначення пенсії - 06.08.2024, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону №1058-VІІ визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, суд дійшов про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, код ЄДРПОУ ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії від 13.08.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період відбування покарання в установі ОП-217/29, правонаступником, якої є Державна установа «Крюковська виправна колонія (№29)» з 15.07.1986 по 28.07.1988.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків у суду у даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, код ЄДРПОУ ) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 605,60 рн. (шістсот п`ятьгривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 27.05.2025 року.

Суддя Пасечнік О.В.