Справа № 464/2432/25
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2432/25
пр.№ 2-а/464/48/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2025 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань Баурової Ю.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадженняадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 632199 від 08.04.2025 за ст.135 КУпАП. Обґрунтовує позов тим, що 08 квітня 2025 року інспектором поліції винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 632199, якою позивача визнано винним у безквитковому проїзді у міському громадському транспорті. З вказаною постановою не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у день події він за допомогою валідатора здійснив оплату за проїзд для двох осіб за себе та дружину. Проте, валідатор здійснив оплату не з першого разу і лише за одну особу. Вказує, що система оплати «ЛеоКарт» не передбачає ідентифікації підтвердження кількості придбаних квитків для пасажира, що унеможливлює контроль правильності оплати. Перевірити зі сторони банку в цей момент також немає можливості, бо ця система працює за методом відкладених платежів. Порядок дій при оплаті повністю відповідає інструкціям користування валідатором, викладеним на сайті Леокарт. Посилається на скріншоти із соцмереж із скаргами на роботу валідаторів в міському транспорті. Після перевірки квитків, на відключеному валідаторі він повторив свої дії при оплаті і валідатор знову зафіксував оплату не з першого разу. Контролери визнали наявність технічного збою та підтвердили, що подібні ситуації іноді трапляються, однак заявили, що це не звільняє позивача від відповідальності і виписали штраф. Оскільки він відмовився визнавати себе правопорушником, тому викликали поліцію. Під час складання протоколу він пояснював працівникам поліції, що відповідальність за незняття оплати в даному випадку має нести не пасажир, а технічні фахівці, які обслуговують обладнання. Проте, інспектор поліції відмовлявся прийняти мою заяву із поясненням щодо обставин події та виніс постанову про притягнення його до відповідальності за ст.135 КупАП. Наполягає, що здійснював оплату за проїзд в міському транспорті, а контролерами та інспектором поліції не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, тому постанову слід скасувати.

Матеріали даного позову подані до Сихівського районного суду м. Львова 14 квітня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для їх розгляду визначено суддю Горбань О.Ю.

Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року відкрите провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

07.05.2025 від Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив, позов заперечує і просить відмовити повністю у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки інспектор діяв у межах та спосіб передбачені чинним законодавством, враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно винесена оскаржувана постанова у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про автомобільний транспорт», з врахуванням положень рішення Львівської міської ради № 361, інших нормативних актів. Надали відеозапис вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.135 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить скасувати постанову інспектора, а провадження по справі закрити.

Представник Управління патрульної поліції Львівської області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що постановою серії ГАБ №632199 від 08.04.2025 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 135 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 грн.

Згідно із вказаною постановою 08.04.2025 о 12.17 год. у м. Львові ОСОБА_1 здійснював безквитковий (незавалідований) проїзд в автотранспорті, а саме автобусі №11, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 135 КУпАП.

Згідно з ч. 17, ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» Правила користування міським пасажирським автомобільним транспортом затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Вони визначають порядок проїзду і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також взаємовідносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до п. 3.4.1. рішення Львівської міської ради № 361 «Разова поїздка» тариф, який застосовується лише в одному транспортному засобі і надає можливість однієї поїздки до кінцевого пункту маршруту в одному напрямку.

Пункт 4.1. рішення Львівської міської ради № 361 встановлює, що право проїзду у громадському транспорті м. Львова надає відповідним чином завалідований разовий квиток або проїзний абонемент з чинним на дату поїздки терміном дії. Оплата проїзду та перевезення багажу здійснюється незалежно від відстані проїзду та ваги багажу згідно з встановленим тарифом. Завалідований квиток на разову поїздку дає право на одну поїздку у межах кінцевих зупинок маршруту в одному напрямку (п. 4.3. рішення Львівської міської ради № 361).

Відповідно до п. 6.3.1.5. рішення Львівської міської ради № 361 у разі виявлення контролером відсутності підстав для проїзду пасажир зобов`язаний придбати у контролера проїзний документ за тарифним планом «квиток у контролера» та завалідувати його і сплатити штраф у розмірі, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 4.2 рішення Львівської міської ради №361 пасажир, увійшовши у салон рухомого складу, зобов`язаний негайно (одразу, першочергово, без затримок) оплатити проїзд (завалідувати проїзний документ) з використанням того обладнання оплати проїзду (валідації), яке встановлено у цьому транспортному засобі. Відсутність або часткова несправність певних засобів оплати проїзду (валідації) не звільняє пасажира від обов`язку оплатити проїзд в інший доступний у цьому транспортному засобі спосіб.

Відповідно до п. 6.4.1.6. рішення Львівської міської ради №361 у разі відмови від сплати штрафу або порушення пасажиром громадського правопорядку контролер зобов`язаний звернутися до Національної поліції.

Приписами статті 222 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 135 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

Встановлено, що постанова серії ГАБ №632199 від 08.04.2025 винесена інспектором батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Голубець Ю.І. в межах наданих йому повноважень розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбачені ст. 135 КУпАП.

Враховуючи описане вище, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те посадовою особою. При огляді в судовому засіданні відеофайлів, наданих відповідачем, з`ясовано, що позивач при спілкуванні з працівниками поліції не надав жодного підтвердження проведення ним оплати за проїзд, зазначаючи лише про неналежне функціонування валідатора.

Частиною 2 ст. 135 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду за безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років в міському транспорті.

Стягнення у виді штрафу в розмірі 500 гривень накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст.135 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення та є безальтернативним.

Згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду відображеній в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд, ухвалюючи рішення, враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами доводи в заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 4 Закону України «Про міський електричний транспорт» визначено, що право на користування транспортними послугами надає придбаний разовий квиток, закомпостований абонементний талон, проїзний квиток тривалого користування, картка, посвідчення або довідка, що дає право на пільговий проїзд згідно із законодавством, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєстрований електронний квиток.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що жодного порушення чинного законодавства не допускав, так як ним було здійснено оплату (валідацію) проїзду через використання електронного квитка Леокарт.

Разом з тим, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем не долучено ні електронного квитка, ні здійснення оплати за проїзд за допомогою системи EasyPay, не надано жодних доказів проведення транзакцій у застосунку Privat 24. Також в судовому засіданні позивачем також не надано доказів здійснення ним оплати за проїзд в автобусі №11 за 08.04.2025. Наведене дає підстави для висновку, що доводи позивача про здійснення оплати за проїзд є голослівними, непереконливими.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.

Керуючись ст. 5, 7, 77, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Відповідач:

Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП, місце знаходження: м.Львів, вул. Перфецького, 19.

Повний текст рішення складено 28.05.2025 о 14.00 год.

Суддя О.Ю.Горбань