Справа № 240/2445/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/2445/25

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - громадська організація "Проти придурків та ідіотів" про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:

- визнати відповідь Муніципальної інспекції Житомирської міської ради на п. 1 запиту ОСОБА_1 від 05.12.2024 за № 100 «05.12.24 МІ ЖМР запит посадова особа», яка викладена в листі № 12/7279 від 11.12.2024, протиправною;

- зобов`язати Муніципальну інспекцію Житомирської міської ради надати ОСОБА_1 відповідь на п. 1 запиту від 05.12.2024 за № 100 «05.12.24 МІ ЖМР запит посадова особа».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 05.12.2024 спільно з громадською організацією «Проти придурків та ідіотів» звернувся до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради із запитом № 100, в якому просив надати копію денного (погодинного) завдання інспектора Когута В.В. щодо контролю за паркуванням 05.12.2024 із зазначенням часу та місця, а також копію його посадової інструкції. Метою запиту була перевірка законності дій інспектора Когута В.В. під час контролю паркування автомобіля позивача за адресою вул. Лесі Українки, 17, у м. Житомир. У відповіді № 12/7279 від 11.12.2024 інспекція відмовила у наданні інформації про погодинне завдання, зазначивши, що не створює таких документів, і надала лише копію посадової інструкції. Позивач вважає відмову незаконною, оскільки Когут В.В. є посадовою особою місцевого самоврядування, і відповідно до Типових правил внутрішнього службового розпорядку його вихід за межі адміністративної будівлі мав бути зафіксований із зазначенням часу та місця контролю. Позивач стверджує, що відмова порушує його право на доступ до публічної інформації, гарантоване законодавством України та Конвенцією про захист прав людини.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е. від 06.02.2025 задоволено самовідвід у даній справі.

Після здійснення повторного автоматизованого розподілу справи ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Леміщака Д.М. від 07.02.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 24.02.2025, Муніципальна інспекція Житомирської міської ради вказала, що 11.12.2024 надала відповідь № 12/7279 на запит позивача, у якій зазначила, що не створює денних (погодинних) завдань, а тому не володіє запитуваною інформацією. Відповідач надав копію посадової інструкції інспектора Когута В.В., яка підтверджує його обов`язки з контролю за дотриманням правил паркування. Інспекція стверджує, що чинне законодавство та посадові інструкції не передбачають складання погодинних завдань чи звітів про місце перебування інспектора. Відповідач наголосив, що робота інспектора з паркування передбачає переміщення містом і фіксацію правопорушень на місці їх вчинення, а не в межах службового приміщення. Інспекція також зазначила, що позивач не надав доказів своїх повноважень для перевірки законності дій інспектора. Вважає свою відповідь на запит законною та такою, що відповідає Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

05.12.2024 ОСОБА_1 спільно з громадською організацією «Проти придурків та ідіотів» надіслав до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради запит № 100 «05.12.24 МІ ЖМР запит посадова особа». У запиті Хоменко М.Є. просив надати копію денного (погодинного) завдання провідного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Когута В.В. щодо здійснення контролю за паркуванням 05.12.2024 із зазначенням часу та місця, а також копію посадової інструкції зазначеного інспектора.

11.12.2024 Муніципальна інспекція Житомирської міської ради надала відповідь № 12/7279 на запит ОСОБА_1 . У відповіді інспекція зазначила, що не створює денних (погодинних) завдань у процесі виконання своїх повноважень, а тому не володіє запитуваною інформацією щодо погодинного завдання інспектора Когута В.В. Інспекція також надала заявнику копію посадової інструкції провідного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням.

Вважаючи відмову Муніципальної інспекції Житомирської міської ради у наданні інформації про погодинне завдання інспектора Когута В.В. протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI від 13.01.2011 (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 1 № 2939-VI).

Статтею 3 вищевказаного Закону визначене право на доступ до публічної інформації, яке гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак (ст. 4 Закону № 2939-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI визначено, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом першим частини першої статті 13 вищенаведеного Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За приписами ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

При цьому, порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону № 2939-VI.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1 ст. 19 цього Закону).

Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону № 2939-VI, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами частини четвертої статті 20 Закону № 2939-VI визначено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У даній справі позивачем оскаржується зміст отриманої відповіді на пункт 1 запиту від 05.12.2024 «05.12.24 МІ ЖМР запит посадова особа», яка викладена Муніципальною інспекцією у листі № 12/7279 від 11.12.2024.

У цій відповіді та відзиві на позов інспекція повідомила, що не створює денних (погодинних) завдань у процесі виконання своїх повноважень, а тому не володіє запитуваною інформацією щодо погодинного завдання інспектора Когута В.В.

Відмову відповідача у наданні повної інформації на запит Хоменко М.Є. вважає незаконною та необгрунтованою.

Суд не погоджується з позицією позивача та вважає за необхідне зауважити таке.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Суд враховує, що пункт 5 частини першої статті 24 Закону № 2939-VI встановлює, що відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, тобто неповні або перекручені.

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Водночас, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 9901/381/20, від 02.04.2020 у справі № 9901/22/20.

Суд критично ставиться до посилання позивача на Типові правила внутрішнього службового розпорядку, затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби 03.03.2016 № 50, оскільки цим актом для відповідача не закріплено обов`язку створювати у процесі своєї діяльності денні (погодинні) завдання для своїх працівників (інспекторів).

Відповідач посилається на регламентацію пунктом 8 Типових правил порядку виходу державного службовця за межі адміністративної будівлі державного органу у робочий час зі службових питань. Разом із тим, суд зазначає, що ці обставини не були предметом запиту ОСОБА_1 від 05.12.2024 за № 100 «05.12.24 МІ ЖМР запит посадова особа», у пункті 1 якого йшлося лише про надання копії денного (погодинного) завдання інспектора Когута В.В. щодо контролю за паркуванням на 05.12.2024 із зазначенням часу та місця погодинного контролю.

Отже, відповідач, не створюючи запитувану позивачем інформацію, не має можливості її надати. При цьому, відповідач належним чином проінформував позивача, що не володіє запитуваною інформацією та надав обґрунтовану та вичерпну відповідь листом № 12/7279 від 11.12.2024.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством, та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до муніципальної інспекції Житомирської міської ради (пл. Корольова, 4/2, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (вул. Святкова, 48, м. Коростишів, Житомирська обл., 12504, ЄДРПОУ ) про визнання відповіді протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 28 травня 2025 р.

28.05.25