Справа № 620/2437/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Чернігів Справа № 620/2437/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що оформлена протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №42/в;

скасувати п. 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №42/в;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду І групи внаслідок поранення (контутузія) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, на дату встановлення інвалідності, а саме: 18.05.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності I групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Позивач стверджує, що має право на отримання допомоги незалежно від часу настання інвалідності.

Вказує, що ним документально підтверджено пов`язаність інвалідності із захворюваннями, отриманими внаслідок виконання обов`язків військової служби. Інвалідність І групи встановлена 18.05.2022, тому трирічний термін звернення за призначенням одноразової грошової допомоги не пропущено, у зв`язку з чим відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, запропоновано учасникам справи у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали надати суду додаткові пояснення у справі щодо позовних вимог та заперечень на них

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки така допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяця після звільнення зі служби. Натомість позивачу інвалідність встановлена понад 3-місячний термін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Збройних Сил СРСР з 15.11.1968 по 15.03.1971 у складі військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , у тому числі брав учать у бойових діях в Єгипті з 14.03.1970 по 11.03.1971 у складі Діючої Армії, що підтверджується висновком комісії бюро судово-медичної експертизи Чернігівського облздраввідділу № 78 від 12.03.1993 та військовим квитком серії НОМЕР_2 (а.с. 58-59, 60-63).

Згідно з висновком комісії бюро судово-медичної експертизи Чернігівського облздраввідділу № 78 від 12.03.1993, у позивача є рубці в області голови та правого крила носа, які могли виникнути за обставин, зазначених ОСОБА_1 , 1949 р.н., (отримання контузії у січні 1971 року) відповідно до дати наведеної у направлені Прилуцького міськвоєнкома від 05.03.1993 за № 4/34 (а.с. 58-59).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку контузії та травми № 158 від 23.03.1994 поранення (контузія) старшого солдата запасу ОСОБА_1 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 57).

Згідно із даних довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 08.04.1993 серія МСЕ №102407 позивачу з 08.04.1993 встановлено ІII групу інвалідності внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, строком до травня 1994 року (а.с. 51, 52-53).

Згідно із даних довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.03.1995 серія МСЕ №074477 позивачу з 07.03.1995 встановлено II групу інвалідності внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, безстроково (а.с. 54).

Згідно із даних довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.04.2024 серія 12ААГ №473878 позивачу з 18.05.2022 встановлено I групу інвалідності внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, безтерміново. Зазначена довідка МСЕК видана замість втраченої довідки № 140744 серії 12ААГ від 18.05.2022 (а.с. 55).

Позивач звернувся із заявою від 10.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням I групи інвалідності, поранення, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (а.с. 47).

Відповідно до пункту 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №42/в від 22.11.2024, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі строкової служби (а.с. 11).

Позивач вважаючи відмову відповідача щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Статтею 16 Законом № 2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІI групи інвалідності 08.04.1993) передбачалося, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «б» пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ № 488, встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 № 328-V статтю 16 Закону № 2011-XII викладено в новій редакції, яка діяла з 01 січня 2007 року, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».

Відповідно до зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 499.

Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Пунктом 3 вказаної постанови також передбачено завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою КМУ № 488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284.

З системного аналізу правових норм убачається, що у разі встановлення особі інвалідності, що пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, до 01 січня 2007 року, призначення та виплата такій особі страхових платежів здійснюється в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.11.2018 у справі № 759/5707/16-а.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вперше ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 08.04.1993 згідно довідки МСЕК від 08.04.1993 серія МСЕ №102407 у зв`язку з контузією, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в країнах, де велись бойові дії, строком до травня 1994 року (а.с.52-53).

Разом з тим, предметом спірних правовідносин, що виникли у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду І групи.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній з 14.04.2022 на момент встановлення позивачу І групи інвалідності) проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно із частиною четвертою статті 2 цього ж Закону існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №750/5074/17 зауважив, що частина шоста статті 16 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 № 2232-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.07.2021 у справі № 640/23667/19, від 13.01.2022 у справі № 813/2430/18 та від 22.06.2023 у справі № П/320/1189/20.

Суд вказує, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ.

З метою реалізації положень пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-XI Урядом 23.12.2013 прийнято постанову № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), який набрав чинності 24.01.2014.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Зі змісту довідки до акта огляду МСЕК серія МСЕ №074477 від 07.03.1995 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 07.03.1995 внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, безстроково.

Згідно із даних довідки до акта огляду МСЕК від 18.04.2024 серія 12ААГ №473878 ОСОБА_1 з 18.05.2022 встановлено I групу інвалідності внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, безтерміново. Зазначена довідка МСЕК видана замість втраченої довідки № 140744 серії 12ААГ від 18.05.2022 (а.с. 55).

До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 (далі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені положення, суд доходить висновку, що ані статтею 16 Закону № 2011-XII, ані положеннями Порядку № 975, які діяли на час встановлення позивачу інвалідності І групи, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 815/85/18, від 30.07.2020 у справі № 806/2653/18, від 11.03.2020 у справі № 813/1488/18, від 04.05.2022 у справі №140/133/19, від 22.03.2023 у справі №200/2935/20-а, від 04.07.2023 у справі №240/6023/18 та від 07.11.2023 у справі № 200/10819/20-а.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи те, що позивачу І групу інвалідності встановлено 18.05.2022 в період, коли законодавством не було передбачено отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, суд доходить висновку про те, що позивач помилково вважає про наявність у нього права на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності І групи внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком №975, відтак відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого п. 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №42/в.

В свою чергу, позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності I групи, яка настала внаслідок контузії, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення I групи інвалідності є похідною від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленого п. 9 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №42/в, а тому задоволенню не підлягає.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 7274, 77, 139, 241246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил України, 6, м.Київ, 03049, ).

Повний текст рішення суду складено 27 травня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО