Справа № 640/36250/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2652 від 14.06.2021р., видане Державною податковою ГУ ДФС у м. Києві про нарахування позивачу зобов`язання зі сплавати податку на нерухому майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 15 386,75 грн.

Обгрутовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним, оскільки відповідач визначив податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи з непідтверджених відомостей про ставку податку. Позивач повідомив, що до 18.03.2021 р. володів об`єктом нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, розташованого в с. Демидів Вишгородського району Київської області, свинарником, площею 355,4 кв.м. На офіційному сайті Державної податкової служби України відсутня інформація про ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по Демидівській сільській раді Вишгородського району Київської області. При цьому, з відповіді ГУ ДПС у м.Києві за вих. №641/ЗПІ/26-15-24-08-23 від 11.11.2021 р., слідує, що ГУ ДПС України у м. Києві не володіє інформацією щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки і у зв`язку з цим відповідачем переправило запит на отримання публічної інформації до Димерської територіальної громади (Димерської селищної ради). У свою чергу Димерська селищна рада надала відповідь за №3155/02-23 від 25.11.2021 р. про те, що ставки податків на території села Демидів Вишгородського району Київської області на 2020 рік встановлювалися рішенням Демидівської сільської ради у 2019 році, яке було передано в архівний відділ Вишгородської районної державної адміністрації.

Таким чином, на переконання відповідача, оскільки відсутній такий елемент для визначення розміру податкового зобов`язання як ставка податку, то податкове зобов`язання нараховано неправомірно, без дотримання принципу законності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» № 2825-ІХ, визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, матеріали адміністративної справи №640/36250/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, справа №640/36250/21 передана судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року справу №640/36250/21 прийнято до провадження та її розгляд розпочато спочатку зі стадії відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У судовій справі №640/36250/21 наявний відзив на позовну заяву, який надійшов до Окружного адміністративного суду м. Києва, а також відзив на адміністративний позов, поданий до Одеського окружного адміністративного суду.

Вказані відзиви є тотожними.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Позивачу на праві власності у 2020 році належить нежитлова будівля, свинарник, загальна площа 355,4 кв.м. за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, село Демидів, вулиця Київська, будинок 67-Г. Відповідно до п. 266.7. ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Отже, враховуючи те, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником зазначеного вище об`єкта нерухомого майна, контролюючим органом проведено розрахунок та сформовано податкове повідомлення-рішення від 14.06.2020 №0-2652 на суму 15 386,75 грн.

У відзиві роз`яснено, що сума податку за 2020 рік по вищезазначеному податковому повідомленні-рішенні була розрахована наступним чином: 355,4 x 1%/12*11 = 15 386,75 гривень, де:

355,4 - загальна площа нежитлової будівлі;

1% - ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, яка відповідає 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2020 становила 4 723 гривні, а 1% відповідно 47,23 гривні;

12 кількість місяців в році;

11 кількість оподаткованих місяців. У зв`язку з епідемічною ситуацією на території України, а саме COVID-19, Позивач звільняється від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на один місяць.

Враховуючи наведене, на переконання відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було сформовано та направлено Позивачу на підставі, в межах та у спосіб визначений нормами законодавства.

30.04.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позовній заяві. У підсумку позивач зауважив, що відповідачем застосована ставка 1% від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 р. При цьому Відповідачем не доведено наявність такої ставки та не надані заперечення проти доводів Позивача, що така ставка не була встановлена на 2020 рік і не була відома Відповідачу (про що сам Відповідач надав листа від 11.11.2021 р. за №641/ЗПІ/26-15-24-08-23).

Заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк до суду не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 (далі - Позивач) на праві власності у 2020 році належала нежитлова будівля, свинарник, загальна площа 355,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС у м. Києві (далі - Відповідач) в ході реалізації владних повноважень, 14.06.2021 року складено та направлено на податкову адресу позивача податкове повідомлення-рішення №08-2652 від 14.06.2021 р., яким нараховане податкове зобов`язання в сумі 15 386,75 грн. за 2020 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, податкове повідомлення-рішення №08-2652 від 14.06.2021 р. вручено позивачу 24.06.2021 року.

Для перевірки правильності визначення розміру податкового зобов`язання на адресу відповідача було направлено запит на отримання публічної інформації щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які діяли на території с. Демидів Вишгородського району Київської області у 2020 році.

Листом від за вих. №641/ЗПІ/26-15-24-08-23 від 11.11.2021 р. ГУ ДПС України у м. Києві повідомлено наступне:

...Згідно зі статтею 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі Закон 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

При цьому відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI у випадках, якщо розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але йому відомо хто нею володіє, він зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI даний запит направлено за належністю до Димерської територіальної громади.

Листом за №3155/02-23 від 25.11.2021 р. Димерська селищна рада повідомила, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» №715-р від 12.06.2020 року до Димерської селищної територіальної громади ввійшли наступні територіальні громади: Абрамівська, Богданівська, Вахівська, Глібівська, Демидівська, Димерська, Катюжанська, Козаровицька, Литвинівська, Любимівська, Ровівська, Руднє-Димерська, Сухолуцька, Толокунська та Ясногородська. В розрізі населених пунктів до Димерської селищної територіальної громади входить смт. Димер та 33 села: Абрамівка, Андріївка, Богдани, Вахівка, Володимирівка, Глібівка, Гута-Катюжанська, Демидів, Дмитрівка, Дудки, Каменка, Катюжанка, Козаровичі, Круги, Литвинівка, Лісовичі, Любидва, Любимівка, Миколаївка, Овідєва Нива, Пилява, Рикунь, Ритні, Рихта, Рови, Розтісне, Рудня-Димерська, Савенки, Сичівка, Сухолуччя, Толокунь, Федорівка, Ясногородка. Тобто територія села Демидів, представницьким органом якого була Демидівська сільська рада, увійшла до складу Димерської селищної територіальної громади. Ставки податків на території села Демидів Вишгородського району Київської області на 2020 рік встановлювались рішенням Демидівської сільської ради у 2019 році.

З огляду на наведене у листі повідомлено, що рішення Демидівської сільської ради VII скликання (по 2020 рік включно) передано на зберігання до Архівного відділу Вишгородської районної державної адміністрації.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI, оскільки запитуваною інформацією володіють ГУ ДПС у Київській області та Архівний відділ Вишгородської РДА, Димерська селищна рада направила запит належним розпорядника інформації.

Позивач вважає, що ставка податку на 2020 рік на території с. Демидів не була встановлена і не була відома відповідачу, про що позивачем зроблено висновок із зазначених вище листів. Зазначене, на думку позивача, призвело до протиправного нарахування податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 15 386,75 грн. та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Надаючи оцінку правомірності нарахуванню позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України; Податковий кодекс України) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюються статтею 266 розділу ХІІ ПК України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно визначеного пунктом 266.7 статті 266 ПК України порядку обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У відповідності з пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як встановлено судом, відповідачем згідно з підпунктом 54.3.3 пунтку 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 15386,75 грн. та складено податкове повідомлення -рішення №0-2652 від 14.06.2021 р.

Згідно з Розрахунком сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , сума податкового зобов`язання по об`єкту: нежитлова будівля, свинарник, загальна площа 355,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , розрахована наступним чином:

355,4 x 1%/12*11 = 15 386,75 гривень, де:

355,4 - загальна площа нежитлової будівлі;

1% - ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, яка відповідає 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2020 становила 4 723 гривні, а 1% відповідно 47,23 гривні;

12 кількість місяців в році;

11 кількість оподаткованих місяців. У зв`язку з епідемічною ситуацією на території України, а саме COVID-19, Позивач звільняється від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на один місяць.

Спірним питанням у межах цих правовідносин є правильність ставки податку, що застосована відповідачем.

На переконання позивача, відповідач визначив податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, виходячи з непідтверджених відомостей про ставку податку.

Відповідно до п. 10.3 ст.10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до пункту 12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.

Контролюючі органи не пізніше 25 серпня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та/або зборів на відповідних територіях, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 25 вересня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення на відповідних територіях ставок місцевих податків та/або зборів, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (Підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів (Підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Відповідно до пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:

12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

12.4.3. прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

За приписами пункту 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Платники місцевих податків та зборів при визначенні своїх податкових зобов`язань можуть використовувати зведену інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Такі платники звільняються від відповідальності у разі, якщо у зведеній інформації, розміщеній на офіційному веб-сайті, виявлено помилку, що містить розбіжності між даними контролюючих органів та даними офіційно оприлюдненого рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів або про внесення змін до таких рішень. У такому разі до таких платників податку штрафні санкції та пеня, передбачені цим Кодексом за порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що спричинені такою помилкою, не застосовуються, підстав для притягнення платника податків та/або його посадових осіб до відповідальності немає.

Суд зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, що підтверджують встановлення Демидівською сільською радою ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке перебуває у власності фізичних осіб, на 2020 рік у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, суд погоджується з висновками позивача, що з листа ГУ ДПС у м. Києві за вих. №641/ЗПІ/26-15-24-08-23 від 11.11.2021 р. слідує, що ГУ ДПС України у м. Києві не володіє інформацією щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване у с. Демидів Вишгородського району Київської області, на 2020 рік.

У вільному доступі в мережі Інтернет відсутня інформація щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташованого у с. Демидів Вишгородського району Київської області, на 2020 рік.

З наведеного можна зробити висновок, що відповідач визначив позивачу податкове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, виходячи з непідтверджених відомостей про ставку податку.

Положеннями частин першої та другої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимог наведених норм, відповідачем не доведено у встановленому чинним законодавством порядку правомірності спірного рішення. Зокрема, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 1% мінімальної заробітної плати при обчисленні грошового зобов`язання позивача зі сплати вказаного податку за 2020 рік.

При цьому, посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов, поданому до Одеського окружного адміністративного суду, на рішення Демидівської сільської ради від 11.07.2019 року суд не приймає, оскільки копія такого рішення/витяг з нього до відзиву не додані, реквізити, зокрема номер такого рішення, не зазначено.

Враховуючи відсутність посилання відповідача при первісній подачі відзиву (12.01.2022 року) на вказане рішення сільської ради, ненадання його до суду, а також відсутність опублікування такого рішення (за наявними даними) у вільному доступі, суд висновує, що відповідачем не доведено правомірність застосування ним обраної ставки податку (1%) при складанні оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову складає 15 386,75 грн, 1 відсоток якої становить 153,87 коп.

За таких обставин судовий збір за звернення до суду з даним позовом мав бути сплачений у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату звернення з даним позовом становило 908,00 грн. (2270*0,4).

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 1816,00 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову, відповідно до положень ч.1 ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2652 від 14.06.2021 року, видане Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України. Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Суддя А.А. Радчук