Справа № 240/1779/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/1779/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні ОСОБА_1 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позову вказує, що має батька з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до Закону зобов`язані його утримувати. Зазначає, що 25.11.2024 на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, долучивши до неї копії документів, що підтверджують обставини наявності права на відстрочку. Листом від 16.12.2024 №18413 відповідач повідомив позивача про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Причиною відмови, відповідно до вказаного повідомлення, стала наявність у батька позивача з групою інвалідності невійськовозобов`язаної особи (дружини), яка відповідно до Закону зобов`язана його утримувати. При цьому відповідач не зазначив нормою якою саме Закону передбачений такий обов`язок утримання. Позивач вважає відмову відповідача у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період протиправною, оскільки, на переконання позивача, до заяви про надання відстрочки ним надано всі документи, що передбачені Порядком № 560, що підтверджує наявність у нього права на відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Суддя своєю ухвалою від 24.01.2025 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи та зобов`язала відповідача надати до суду належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 та додані до неї документи, за результатом розгляду яких сформовано повідомлення від 16.12.2024 №18413.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 03.02.2025. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що після розгляду отриманої заяви та підтвердних документів, комісією було прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки позивачеві у зв`язку із наявністю у ОСОБА_2 інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до Закону зобов`язані його утримувати, а саме його дружини. Рішення, було оформлено протоколом №52 від 26.11.2024 року. Про прийняте рішення, було повідомлено позивача засобами телефонного зв`язку, а також 16.12.2024 року за вих. №18413 позивачеві, було направлено письмове повідомлення із зазначенням причин відмови у відповідності до вимог п.60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 р. Враховуючи вищезазначене, комісією з розгляду питань про надання відстрочки від призову на військову службу правомірно прийнято рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачеві. Своє рішення відповідач вважає обґрунтованим та правомірним. Просить відмовити у задоволенні позову.

До відзиву додано копію заяви ОСОБА_1 та додані до неї документи, за результатом розгляду яких сформовано повідомлення від 16.12.2024 №18413.

У період із 24.03.2025 по 31.03.2025 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Клопотання відповідача про долучення доказів надійшли до суду 22.05.2025.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 25.11.2024 у якій вказано: я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомляю, що є особою, яка на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного прошу розглянути мою заяву та оформити мені в порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати заяви та прийняте рішення прошу повідомити мене письмово за адресою, що визначена у заяві.

Підстава: відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідачем не заперечується, що до заяви додано копії документів:

- паспорта на ім`я ОСОБА_1 ;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_1 ;

- військового квитка на ім`я ОСОБА_1 ;

- паспорта на ім`я ОСОБА_2 ;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 ;

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією на ім`я ОСОБА_2 ;

- форми індивідуальної програми реабілітації інваліда на ім`я ОСОБА_2 ;

- пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_2 ;

- паспорта на ім`я ОСОБА_3 ;

- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_3 ;

- свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 ;

- свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до Протоколу №52 засідання комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період від 26.11.2024, позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2024, відповідач повідомив наступне: " Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто Вашу заяву та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. За результатами розгляду повідомляємо, комісія протоколом №49 від 14.11.2024 ухвалила рішення про відмову у наданні Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що Ви підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Причиною відмови, те що у Вашого батька з групою інвалідності є наявні невійськовозобов`язані особи (дружина) яка відповідно до Закону зобов`язана його утримувати, тому відсутні підстави для отримання відстрочки що визначенні додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, які надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку."

Вважаючи відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період протиправною, позивач звернувся до суду.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає та встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII)

На момент виникнення спірних правовідносин Закон №3543-XII діяв у редакції від 07 вересня 2024 року.

Абзац 4 статті першої Закону №3543-XII визначав, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Абзац 1 частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII обумовлював, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Пункт 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі - Положення №154) передбачає, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого: оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно з п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

На реалізацію положень частини 5 статті 22 Закону України №3543-ХІІ Урядом 16 травня 2024 року прийнято постанову №560, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації (далі - Порядок №560).

Відповідно до пункту 57 цього Порядку, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16 - 23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 60 Порядку №560 закріплено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Суд зазначає, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації є предметом регулювання статті 23 Закону №3543-XII.

Так, відповідно до приписів п.13 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

За обставинами справи, позивач висловив бажання скористатися правом на відстрочку, оскільки ОСОБА_1 має батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи.

У Додатку 5 до Порядку №560 "Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію зазначено, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону №3543: документи, що підтверджують право на відстрочку:

для особи, яка зайнята доглядом, - документи, що підтверджують родинні зв`язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд;

для особи, яка потребує догляду, - один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики

Тобто, Порядком чітко визначено перелік документів, які необхідно подати, серед яких, зокрема, один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 25.11.2024 у якій вказано: я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомляю, що є особою, яка на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного прошу розглянути мою заяву та оформити мені в порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати заяви та прийняте рішення прошу повідомити мене письмово за адресою, що визначена у заяві.

Підстава: відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

До заяви додано копії: паспорта на ім`я ОСОБА_1 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_1 ; військового квитка на ім`я ОСОБА_1 ; паспорта на ім`я ОСОБА_2 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією на ім`я ОСОБА_2 ; форми індивідуальної програми реабілітації інваліда на ім`я ОСОБА_2 ; пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_2 ; паспорта на ім`я ОСОБА_3 ; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 ; свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Відповідно до наданих документів: батько позивача із 07.10.2024 є особою з інвалідністю другої групи (а.с. 66).

Відповідно до Протоколу №52 засідання комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період від 26.11.2024, позивачу відмовлено у відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (а.с. 40-43).

Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.11.2024, відповідач повідомив наступне: " Причиною відмови, те що у Вашого батька з групою інвалідності є наявні невійськовозобов`язані особи (дружина) яка відповідно до закону зобов`язана його утримувати, тому відсутні підстави для отримання відстрочки що визначенні додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, які надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації."

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ОСОБА_3 - дружина батька позивача є непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, а тому обов`язок по утриманні ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю другої групи покладено на позивача.

Частиною 1 статті 197 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до частини 2 та 3 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Суд в межах даної адміністративної справи надає правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та які були підставою для звернення до суду, а тому зауважує на відсутність доказів, що станом на дату звернення ОСОБА_1 із заявою від 25.11.2024, дружина його батька була непрацездатною в розумінні ст. 75 Сімейного кодексу України. Такі докази не додано і до заяви від 25.11.2024.

Окрім того, на виконання приписів п.13 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII, ані до заяви від 25.11.2024 ані до суду, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_3 - дружина батька позивача, є особою з інвалідністю, потребує постійного догляду, або перебуває під арештом чи відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з підставами прийняття спірного рішення, оскільки позивач під час звернення із заявою не додано усіх необхідних документів, а отже не доведено існування обставин для надання відстрочки йому відповідно до п.13 ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

27.05.25