Справа № 520/7973/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 травня 2025 року справа № 520/7973/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії Харківського національного університету Повітряних сил України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних сил України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 6 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних сил України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 6 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 14.04.2025р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог, встановлених ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1, абз.1 ч.2, ч. 5 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого частини 1 статті 122 КАС України або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Варто зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на те, що вказаним Рішенням Суд надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з цим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Таким чином, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 28 серпня 2024 року у справі № 580/9690/23 та від 27 грудня 2024 року у справі № 420/15311/23, від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23.

При цьому суд ураховує, що спірні правовідносини в цій справі виникли частково за період нормативного регулювання нової редакції положень статті 233 КЗпП України, яка запровадила тримісячний строк звернення до суду, який обраховується з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вищевикладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2025р. по справі №460/21394/23, в якій Судова палата зазначає наступне:

" вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків:

65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції);

у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

65.2. З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.".

Крім того, у зазначеній постанові від 21.03.2025 по справі №460/21394/23 Судова палата також указала не те, що:

"початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні)".

Також суд зауважує, що позивачем було подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якої зазначено про існування поважних причин для такого поновлення, яка судом не була вирішена по суті під час відкриття провадження у справі.

При цьому позивач вказав, що про складові, їх розмір та період нарахованих та виплачених основного та додаткового грошового забезпечення позивач дізнався при звільненні, коли отримав на руки довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 17.07.2024р.

Таким чином, стосовно позовних вимог, які виникли за нової редакції статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» позивачем пропущено строк звернення до суду, який завершився 17.10.2024р. До суду позивач звернувся 04.04.2025р., надави позовну заяву до канцелярії суду.

Доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду зведено до того, що позивач брав участь у бойових діях, під час перебування на військові службі отримав кілька поранень і травм, набув низку захворювань та проходив в зв`язку з цим лікування у період з 18.09.2024р.

Оцінюючи вказані доводи позивача щодо поважності причин пропуску звернення до суду, слід зауважити, що при визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом.

Зокрема, в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, Верховний Суд указав, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд зазначає, що проходження позивачем військової служби та участь у бойових діях на захист Батьківщини є безперечно поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, однак суд нагадує, що за висновком Верховного Суду в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, викладеним вище, поважною причиною пропущення строку звернення до суду є така обставина, яка: 1. виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 2. ця причина виникла протягом строку, який пропущено.

В даній справі перебіг строку звернення до суду щодо частини позовних вимог тривав з 17.07.2024р. по 17.10.2024р. і в цей період позивач військову службу вже не проходив, оскільки був звільнений з військової служби.

Що стосується перебування позивача на стаціонарному лікуванні, то за наявними у справі доказами (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4280) період такого лікування у межах строку звернення до суду тривав з 18.09.2024р. по 27.09.2024р. (9 календарних днів) з відведених законодавчо трьох місяців, передбачених для звернення до суду.

На переконання суду зазначене не позбавляло позивача можливості вжити заходи щодо звернення до суду, оскільки період його лікування в стаціонарі не був тривалим.

Що стосується подальших дій з приводу захисту своїх прав шляхом звернення до суду в цій справі, судом встановлено, що з позовною заявою до суду позивач звернувся 04.04.2025р. При цьому стаціонарне лікування він повторно проходив у період з 21.11.2024р. по 06.12.2024р. , про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5416.

Таким чином, оцінка змісту обставин справи, хронології та послідовності дій позивача перед зверненням до суду свідчать про те, що строк звернення до суду був пропущений через відсутність його зусиль і належної старанності, особливо з огляду на реальну обізнаність з про порушення його прав з липня 2024 року.

Стосовно наявності у позивача статусу особи з інвалідністю другої групи, то згідно наданої позивачем копії Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААІ № 320239, інвалідність встановлено з 15.04.2024р., тобто ще під час проходження військової служби. Як ця обставина вплинула на можливість звернення до суду у період перебігу встановленого строку подана до суду заява про поновлення строку не розкриває.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З врахуванням викладеного суд вважає за необхідне залишити позову заяву без руху, надавши позивачу можливість навести поважні причини пропуску звернення до суду, з урахуванням висновків цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави поважності пропуску звернення до суду щодо частини позовних вимог згідно наданої заяви.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме:

надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій викласти інші поважні причини для поновлення строку звернення до суду ніж ті, які були повідомлені суду.

Надати позивачу строк протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали для подання до суду вказаної заяви. Звернути увагу, що у вказаний строк заява має безпосередньо надійти до канцелярії суду.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали суду у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Григоров