Справа № 200/1667/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Справа№200/1667/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №37 від 27.01.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №37 від 27.01.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.01.2025 року він подав заяву про призначення пенсії за наявності пільгового стажу, як працівник провідної професії (гірник очисного забою), що має право на пенсію незалежно від віку при наявності стажу не менше 20 років із застосування коефіцієнту 1 рік 3 міс., та пільговий підземний стаж 25 років та вище. Своїм рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) №37 від 27.01.2025 року відмовило позивачу у призначенні пенсії. Згідно інформації, викладеної у рішенні, вбачається що відповідач вважає, що стаж позивача складає: страховий стаж особи становить 36 років 2 місяці 6 днів. Пільговий стаж особи з урахуванням кратності для визначення права на пенсію становить: 24 роки 17 днів, у тому числі: ст. 14-25: 3 роки 3 місяці 24 дні; навчання за фахом: 3 місяці 27 днів; ст.14-20: 14 років 5 місяців 15 днів (з урахуванням кратності 17 років 11 місяців 15 днів); військова служба у особливий період: 2 роки 5 місяців 11 днів. Позивач зауважив, що відповідач не врахував того факту, що він набув стажу на провідній професії (прохідника підземного), а тому повинні застосовуватись положення ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч.1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач зазначив, що відповідач не зарахував йому стаж : 01.09.1999 28.06.2003 як страховий стаж, 02.01.2004 - 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 02.02.2015, 01.05.2018 14.05.2018, 01.06.2018 20.06.2018, 01.07.2018 10.07.2018, 20.04.2022 20.01.2025 як пільговий підземний стаж за списком №1 та за професіями згідно з постановою КМУ №202 від 31.03.1994. Відповідачем протиправно при обчисленні пільгового стажу не було застосовано кратність пільгового стажу на провідних професіях, що перелічені у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не застосовані роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач закцентував свою увагу на тому, що його робоче місце протягом трудової діяльності відносилося та наразі відноситься до Списку № 1 та списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (ст.202), що є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за змістом абзацу 2 ч.1 ст.8 Закону №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що 20.01.2025 позивач звернувся з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. В свою чергу заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, рішенням якого №37 від 27.01.2025 року було відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Відповідач зазначив, що страховий стаж заявника з урахуванням пільгового стажу становить: 36 років 02 місяці 06 днів. Пільговий стаж особи становить 24 роки 17 днів, з них: ст. 14-25: 3 роки 3 місяці 24 дні; навчання за фахом: 3 місяці 27 днів; ст.14-20: 14 років 5 місяців 15 днів (з урахуванням кратності 17 років 11 місяців 15 днів; військова служба у особливий період: 2 роки 5 місяців 11 днів. Згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003, згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.2003, оскільки термін навчання «02 роки 10 місяців» зазначений у додатку до диплома не збігається з фактичним. Відповідач зауважив, що до пільгового стажу на підземних роботах, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 № 04-14/499 не зараховано період відпустки, а саме: з 02.01.2004 по 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 по 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 по 02.02.2015, 01.05.2018 по 14.05.2018, 01.06.2018 по 20.06.2018, 01.07.2018 по 10.07.2018. Відповідач зазначив, що відповідно до п.19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.10.2023. Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2024 № 1463, позивач в періоди з 17.05.2022 перебував на військовій службі. Відповідно до довідки позивач у періоди з 08.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 09.06.2022, з 05.11.2022 по 19.02.2023, з 03.03.2023 по 18.05.2023, з 18.05.2023 по 16.09.2023, з 04.05.2024 по 14.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Відповідач зазначив, що позивач вимагає зарахувати весь період служби з 20.04.2019 по 20.01.2025 року, протягом якого брав участь в антитерористичній операції та здійснював заходи з забезпечення національної безпеки і оборони, до пільгового стажу роботи в розрахунку один місяць служби за три місяці, при цьому, відповідно до наданих документів, позивач безпосередньо брав участь у бойових діях у періоди з 08.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 09.06.2022, з 05.11.2022 по 19.02.2023, з 03.03.2023 по 18.05.2023, з 18.05.2023 по 16.09.2023, з 04.05.2024 по 14.05.2024, отже, посилаючись на Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, відповідно до якого, лише час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, зараховується до вислуги років у розрахунку один місяць служби за три місяці. З огляду на вищезазначене, період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зараховано позивачу до страхового та пільгового стажу роботи в одинарному розмірі, як військова служба в особливий період. В призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у представника позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 15.03.2025.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_5 виданим Новогродівським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 05.03.2008 року.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_6 від 05.10.2023 року.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 20.01.2025 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до територіальних органів Пенсійного фонду України, що підтверджується спірним рішенням про відмову прийнятим відповідачем від 27.01.2025 року, копією заяви про призначення пенсії та не заперечується сторонами по справі.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що підтверджується спірним рішенням про відмову у призначенні пенсії №37 від 27.01.2025 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення про відмову в призначенні пенсії, прийнятому відповідачем від 27.01.2025 №37, зазначене наступне: відмова у призначенні пільгової пенсії згідно ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. ОСОБА_1 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів 20.01.2025. Страховий стаж особи становить 36 років 2 місяці 6 днів. Згідно ч.3 ст.114 Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Пільговий стаж особи з урахуванням кратності для визначення права на пенсію становить: 24 роки 17 днів, у тому числі: ст. 14-25: 3 роки 3 місяці 24 дні; навчання за фахом: 3 місяці 27 днів; ст.14-20: 14 років 5 місяців 15 днів (з урахуванням кратності 17 років 11 місяців 15 днів); військова служба у особливий період: 2 роки 5 місяців 11 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003, згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.2003, оскільки термін навчання «2 роки 10 місяців» зазначений у додатку до диплома не збігається з фактичним. До пільгового стажу зараховані всі періоди. В призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №37 від 27.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача, періоди 01.09.1999 28.06.2003 як страховий стаж, 02.01.2004 - 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 02.02.2015, 01.05.2018 14.05.2018, 01.06.2018 20.06.2018, 01.07.2018 10.07.2018, 20.04.2022 20.01.2025, як пільговий підземний стаж за списком №1 та за професіями згідно з постановою КМУ №202 від 31.03.1994, та стаж на провідній професії «прохідник підземний» з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як це передбачено статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за періоди 10.07.2007 20.01.2025 та прийняти рішення про призначення пенсії позивачу згідно ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст.114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №37 від 27.01.2025 року, вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне зазначити підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що передбачені відповідно до приписів ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до п.5 ст.114 Закону України №1058-ІV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким доповнено пункт 16 цих положень абзацом наступного змісту: «Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком від 20.01.2025 року було розглянуто її та надано оцінку з урахуванням саме приписів ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV, при цьому відмовлено у призначенні пенсії - у зв`язку з відсутністю у позивача пільгового стажу 25 років, оскільки за підрахунком відповідача, позивач мав пільговий стаж особи з урахуванням кратності для визначення права на пенсію: 24 роки 17 днів, у тому числі: ст. 14-25: 3 роки 3 місяці 24 дні; навчання за фахом: 3 місяці 27 днів; ст.14-20: 14 років 5 місяців 15 днів (з урахуванням кратності 17 років 11 місяців 15 днів); військова служба у особливий період: 2 роки 5 місяців 11 днів, що зазначено у спірному рішенні прийнятому відповідачем та продубльовано ним же у його відзиві на позовну заяву.

Слід зазначити, що у своєму спірному рішенні відповідач зазначає: - «Результати розгляду документів, доданих до заяви: згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003, згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.2003, оскільки термін навчання «2 роки 10 місяців» зазначений у додатку до диплома не збігається з фактичним».

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просить суд: - «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача, періоди 01.09.1999 28.06.2003 як страховий стаж, 02.01.2004 - 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 02.02.2015, 01.05.2018 14.05.2018, 01.06.2018 20.06.2018, 01.07.2018 10.07.2018, 20.04.2022 20.01.2025, як пільговий підземний стаж за списком №1 та за професіями згідно з постановою КМУ №202 від 31.03.1994, та стаж на провідній професії «прохідник підземний» з урахуванням кратності стажу 1 рік 3 місяці, як це передбачено статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за періоди 10.07.2007 20.01.2025».

Надаючи відзив на позовну заяву відповідач вже зазначає наступне: - «[…]. До пільгового стажу на підземних роботах, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 № 04-14/499 не зараховано період відпустки, а саме: з 02.01.2004 по 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 по 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 по 02.02.2015, 01.05.2018 по 14.05.2018, 01.06.2018 по 20.06.2018, 01.07.2018 по 10.07.2018. […]. З огляду на вищезазначене, період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зараховано Позивачу до страхового та пільгового стажу роботи в одинарному розмірі, як військова служба в особливий період.».

Суд зазначає, що 18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Суд розглянувши наявну в матеріалах справи копію трудової книжки позивача серії НОМЕР_7 , дата заповнення 26.12.2003 року, встановив наступну трудову діяльність позивача:

- з 01.09.1999 по 28.06.2003 року навчання у Петрівському ветеринарному технікумі, запис №1;

- ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія»: з 26.12.2003 по 24.10.2005 року - учень гірника підземного, навчання, практика, гірник підземний 3 розряду, з повним робочим днем у шахті, учень гірника з ремонту гірничих виробок, навчання, практика, гірник з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем у шахті, перейменування підприємства, записи №2-12 в трудовій книжці;

- ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська»: з 01.11.2005 по 09.07.2007 року прийнятий гірником з ремонту гірничих виробок 4 розряду на ділянці підготовчих робіт, номера записів №13, №14 в трудовій книжці;

- з 10.07.2007 по 03.10.2007 року переведений учнем прохідника з повним робочим днем у шахті, навчання, практика, номера записів №15, №16 та №17 в трудовій книжці;

- з 04.10.2007 переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису №18 в трудовій книжці.

Слід зазначити, що трудова книжка позивача не містить запису про його звільнення з посади, в свою чергу з довідки №26/97 від 22.04.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній судом встановлено, що позивач працював повний робочий день на ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» з 04.10.2007 по 21.04.2022 за професією підземний прохідник з повним робочим днем під землею на дільниці ПР-5, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 (підстава ПКМУ від 24.06.2016 №461) (14 років 6 місяців 17 днів). В довідці також зазначено, що за період з 21.04.2022 по теперішній час (станом на дату видачі довідки 22.04.2024) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією призваний на військову службу наказ №1267 від 02.05.2022 року.

Позивач був призваний на військову службу до Збройних Сил України за мобілізацією, що також підтверджується копією Військового квитка серії НОМЕР_8 від 20.04.2022 року.

Розглянувши наявну в матеріалах справи копію довідки форми РС-право по позивачу судом встановлено, що відповідачем було зараховано до його пільгового стажу наступні періоди:

- з 26.12.2003 по 31.12.2003 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.01.2004 по 01.01.2004 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 02.01.2004 по 04.01.2004 до страхового стажу;

- з 05.01.2004 по 04.02.2004 навчання за фахом до страхового стажу;

- з 05.02.2004 по 24.02.2004 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 25.02.2004 по 25.02.2004 до страхового стажу;

- з 26.02.2004 по 10.10.2004 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 11.10.2004 по 11.10.2004 до страхового стажу;

- з 12.10.2004 по 12.10.2004 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 13.10.2004 по 21.11.2004 навчання за фахом до страхового стажу;

- з 22.11.2004 по 22.11.2004 до страхового стажу;

- з 23.11.2004 по 20.12.2004 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- 21.12.2004 до страхового стажу;

- з 22.12.2004 по 24.10.2005 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.11.2005 по 10.07.2007 - ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 11.07.2007 по 28.08.2007 навчання за фахом до страхового стажу;

- з 29.08.2007 по 04.10.2007 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 05.10.2007 по 30.04.2013 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- 01.05.2013 до страхового стажу;

- з 02.05.2013 по 30.03.2014 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- 31.03.2014 до страхового стажу;

- з 01.04.2014 по 30.08.2014 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- 31.08.2014 до страхового стажу;

- з 01.09.2014 по 31.01.2015 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.02.2015 по 02.02.2015 до страхового стажу;

- з 03.02.2015 по 30.04.2018 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.05.2018 по 14.05.2018 до страхового стажу;

- з 15.05.2018 по 31.05.2018 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.06.2018 по 20.06.2018 до страхового стажу;

- з 21.06.2018 по 30.06.2018 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.07.2018 по 10.07.2018 до страхового стажу;

- з 11.07.2018 по 31.07.2018 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 01.08.2018 по 21.08.2018 до страхового стажу;

- з 22.08.2018 по 19.04.2022 - ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в;

- з 20.04.2022 по 30.09.2024 військова служба в особливий період.

Загалом страховий стаж становить 19 років 2 місяці 6 днів; страховий стаж з урахуванням кратності 19 років 2 місяці 6 днів; роботи підземні провідні професії (20) 14 років 5 місяців 15 днів (з урахуванням кратності 17 років 0 місяців 14 днів); роботи підземні професії за пост.№202 (25) 3 роки 3 місяці 24 днів; список №1 навчання за фахом 0 років 3 місяці 27 днів; військова служба в особливий період 2 роки 5 місяців 11 днів.

Загалом «роботи підземні, професії за пост. №202 (25)» - роботи підземні провідні професії (20) 18 років 0 місяців 28 днів + роботи підземні професії за пост.№202 (25) 3 роки 3 місяці 24 днів + навчання за фахом 0 років 3 місяці 27 днів + військова служба в особливий період 2 роки 5 місяців 11 днів = 24 роки 2 місяці 0 днів.

Однією з своїх позовних вимог, позивач просив зарахувати до його страхового стажу період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003 року у Петрівському державному аграрному технікумі, з цього приводу суд зазначає наступне.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_7 судом було встановлено, що позивач у період з 01.09.1999 по 28.06.2003 року навчався в Петрівському ветеринарному технікумі, запис №1 в трудовій книжці, в графі «На підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер)» зазначено Диплом НОМЕР_1 .

Відповідач у своєму спірному рішенні зазначив з цього приводу: - «Результати розгляду документів, доданих до заяви: згідно наданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003, згідно диплома НОМЕР_1 від 28.06.2003, оскільки термін навчання «2 роки 10 місяців» зазначений у додатку до диплома не збігається з фактичним.».

З наявних в матеріалах справи копій диплому серії НОМЕР_1 від 28.06.2003 року судом встановлено, що позивач у 2003 році закінчив Петрівський державний аграрний технікум за спеціальністю «Ветеринарна медицина» і здобув кваліфікацію фельдшера ветеринарної медицини.

З наявної копії додатку до диплома про вищу освіту НОМЕР_1 судом встановлено в графі «дата вступу» - 01.09.1999 року, в графі «дата випуску» - 28.06.2003 року.

Щодо зазначеного «термін навчання» - 2 роки 10 місяців, не збігається з фактичним, суд зазначає наступне.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Суд зауважує, що відповідно до п. «д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

В свою чергу відповідно до приписів п.1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

В даному випадку, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить запис про період навчання позивача з 01.09.1999 по 28.06.2003 року у Петрівському ветеринарному технікумі із зазначенням диплому серії НОМЕР_1 , в свою чергу у дипломі зазначено дату закінчення навчання 28.06.2003 року та в додатку зазначено період як і у трудовій книжці позивача.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що період навчання позивача з 01.09.1999 по 28.06.2003 року належним чином відображений як у трудовій книжці так і у дипломі про здобуття ним освіти та підлягає зарахуванню відповідачем до його страхового стажу.

Таким чином, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу за списком №1 та за професіями згідно з постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 та стаж на провідній професії «прохідник підземний» з 02.01.2004 - 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 02.02.2015, 01.05.2018 14.05.2018, 01.06.2018 20.06.2018, 01.07.2018 10.07.2018, 20.04.2022 20.01.2025, суд зазначає наступне.

В даному випадку усі вищезазначені позивачем періоди, а також періоди з 05.01.2004 по 04.02.2004 (навчання за фахом), з 13.10.2004 по 21.11.2004 (навчання за фахом), з 01.08.2018 по 21.08.2018 та з 20.04.2022 по 30.09.2024 року відповідачем були зараховані до пільгового стажу за Списком №1, окрім періоду з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (дату звернення позивача з відповідною заявою), який не був взагалі зарахований ані до страхового стажу, ані до будь-якого пільгового стажу, що підтверджується довідкою форми РС-право сформованої по позивачу станом на 20.01.2025 року.

Суд вже зазначав по справі, що стосовно вищезазначених періодів, а саме підстав не зарахування позивачу до пільгового стажу, відповідач взагалі у своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії нічого не зазначив, а тільки зазначив вже у своєму відзиві на позовну заяву: - «До пільгового стажу на підземних роботах, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 05.03.2024 № 04-14/499 не зараховано період відпустки, а саме: з 02.01.2004 по 04.01.2004, 25.02.2004, 11.10.2004, 22.11.2004, 21.12.2004, 11.07.2007 по 28.08.2007, 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, 01.02.2015 по 02.02.2015, 01.05.2018 по 14.05.2018, 01.06.2018 по 20.06.2018, 01.07.2018 по 10.07.2018.».

Отже, підставою не врахування вищезазначених періодів відповідачем стало те, що у довідці від 05.03.2024 № 04-14/499 зазначені періоди вказані як відпустка.

Суд розглянув наявну в матеріалах справи копію:

- довідки від 05.03.2024 року №04-14/499 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 26.12.2003 по 03.01.2004 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією учень гірника підземного (отримував тарифну ставку підземного робітника) (не зарахований період 02.01.2004 по 04.01.2004); з 05.02.2004 по 25.02.2004 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією практика учнем гірника підземного (отримував тарифну ставку підземного робітника) (не зарахований період 25.02.2004);

- довідки від 05.03.2024 року №04-14/499 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 26.02.2004 по 11.10.2004 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією учень гірника підземного (отримував тарифну ставку підземного робітника) (не зарахований період 11.10.2004); з 12.10.2004 по 12.10.2004 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією учень гірника з ремонту гірничих виробок (отримував тарифну ставку підземного робітника); з 13.10.2004 по 22.11.2004 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією курси з відривом від виробництва за професією гірник з ремонту гірничих виробок, що передбачена Списком №1 (оплата здійснювалась з розрахунку середнього заробітку) (не зарахований період 22.11.2004);

- довідки від 05.03.2024 року №04-14/499 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 23.11.2004 по 21.12.2004 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за практика учнем гірника з ремонту гірничих виробок підземного (не зарахований період 21.12.2004); з 22.12.2004 по 24.10.2005 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією гірника з ремонту гірничих виробок;

- довідки від 22.04.2024 року №26/97 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 01.11.2005 по 10.07.2007 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземного гірника з ремонту гірничих виробок; з 10.07.2007 по 11.07.2005 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний учень прохідника (оплата по тарифній ставці підземного робітника);

- довідки від 22.04.2024 року №26/97 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 11.07.2007 по 28.08.2007 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією курсове навчання по професії підземного прохідника (оплата по тарифній ставці підземного робітника) (не зарахований період з 11.07.2007 по 28.08.2007);

- довідки від 22.04.2024 року №26/97 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та встановив наступне, що за період з 04.10.2007 по 21.04.2022 року позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний прохідник з повним робочим днем під землею (не зараховані періоди: з 01.05.2013, 31.03.2014, 31.08.2014, з 01.02.2015 по 02.02.2015, 01.05.2018 по 14.05.2018, з 01.06.2018 по 20.06.2018 та з 01.07.2018 по 10.07.2018 року); за період з 21.04.2022 по теперішній час (22.04.2024 року станом на час видачі довідки) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією призваний на військову службу наказ №1267 від 02.05.2022 року).

Відповідно до приписів ч.3 ст.44 Закону України №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів з приводу проведеної перевірки відповідачем вищезазначених довідок.

Враховуючи те, що трудова книжка позивача належним чином містить записи про трудову діяльність у спірні періоди, що також підтверджується додатково вищезазначеними довідками, суд дійшов до висновку, що періоди роботи позивача: з 02.01.2004 по 04.01.2004 року, з 05.01.2004 по 04.02.2004 року, 25.02.2004 року, 11.10.2004 року, 22.11.2004 року, 21.12.2004 року підлягають зарахуванню позивачу до його пільгового стажу ст.14, постанова КМУ №202, підземні, сп.1 р.1, п-р.1, п.а-в; період роботи з 11.07.2007 по 28.08.2007 року, 01.05.2013 року, 31.03.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.02.2015 по 02.02.2015 року, з 01.05.2018 по 14.05.2018 року, з 01.06.2018 по 20.06.2018 року, з 01.07.2018 по 10.07.2018 року та з 01.08.2018 по 21.08.2018 року підлягають зарахуванню позивачу до його пільгового стажу ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1, п-р.1, п.а-в.

Щодо позовних вимог позивача стосовно урахування кратності стажу 1 рік 3 місяці, як це передбачено статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на провідній професії «прохідник підземний» за періоди з 10.07.2007 по 20.01.2025 року, суд зазначає наступне.

Трудовою книжкою, а також довідками про підтвердження стажу судом встановлено виконання позивачем робіт визначених як за «роботи підземні провідні професії», що визначені ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме прохідник підземний з повним робочим днем під землею з 04.07.2007 по 21.04.2022 року, тобто до часу його призову на військову службу.

Відповідно до правового висновку зазначеного у постанові Верховного Суду по справі №200/1009/24 від 18.11.2024 року: - «28. Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем визнається наявність у позивача стажу роботи на посадах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 - 23 роки 07 місяців 26 днів.

29. Спірним є питання зарахування набутого позивачем стажу за Списком № 1 (2 роки 3 місяці 22 дні) до стажу необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у порядку визначеному частиною п`ятою цієї статті.

30. Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

31. На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

32. Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

33. Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

34. У листі від 02 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"».

35. Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення № 8.

36. Колегія суддів зазначає, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.

[…].

40. Колегія суддів зауважує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а, оскільки у зазначених постановах Верховний Суд не вказав на неприпустимість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 в цілому, а зазначив, що Роз`яснення № 8 носить рекомендаційний характер.

41. Постанова Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16, на яку послався суд апеляційної інстанцій, не містить висновків щодо неправомірності застосування Роз`яснення № 8. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що Судом надавалась оцінка вимогам позивача щодо оскарження листа адресованого позивачу на його звернення до суб`єкта владних повноважень. У цій постанові Верховним Судом зроблено висновок про те, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюються перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Оскаржене рішення саме по собі не є юридично значимим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а, відтак, вказане рішення безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

42. Зазначене є свідченням того, що у справах № 826/2426/16 та № 200/1009/24 обставини є різними.».

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, а також підтвердженим стажем позивача за провідною професією «прохідник» період його роботи з 04.10.2007 по 21.04.2022 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу з урахуванням кратності 3 місяці за повний рік роботи.

В частині позовних вимог позивача з 22.04.2022 по 20.01.2025 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми РС-право сформованої по позивачу, судом встановлено, що період військової служби позивача з 20.04.2022 по 30.04.2024 року була зарахована позивачу до його страхового та пільгового стажу за Списком №1, але без розрахунку один місяць служби за три місяці, а період з 01.10.2024 по 20.01.2025 року взагалі не був зарахований позивачу до страхового стажу та пільгового стажу.

Спірне рішення відповідача від 27.01.2025 року взагалі не містить інформації щодо періоду проходження військової служби, а лише зазначено, що військова служба у особливий період становить 2 роки 5 місяців 11 днів.

У своєму відзиві наданим відповідачем на позовну заяву, ним було зазначено свою позицію щодо цього питання: - «Відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.10.2023. […]. Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_3 від 27.05.2024 № 1463, Позивач в періоди з 17.05.2022 перебував на військовій службі. Відповідно до довідки Позивач у періоди з 08.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 09.06.2022, з 05.11.2022 по 19.02.2023, з 03.03.2023 по 18.05.2023, з 18.05.2023 по 16.09.2023, з 04.05.2024 по 14.05.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. […]. Слід зазначити, що Позивач вимагає зарахувати весь період служби з 20.04.2019 року по 20.01.2025 року, протягом якого брав участь в антитерористичній операції та здійснював заходи з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях до пільгового стажу роботи в розрахунку один місяць служби за три місяці, при цьому, відповідно до наданих документів, Позивач безпосередньо брав участь у бойових діях у періоди з 08.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 09.06.2022, з 05.11.2022 по 19.02.2023, з 03.03.2023 по 18.05.2023, з 18.05.2023 по 16.09.2023, з 04.05.2024 по 14.05.2024, отже, посилаючись на Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, відповідно до якого, лише час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, зараховується до вислуги років у розрахунку один місяць служби за три місяці, отже, Позивач протирічить своїм доводам у позовній вимозі. З огляду на вищезазначене, період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зараховано Позивачу до страхового та пільгового стажу роботи в одинарному розмірі, як військова служба в особливий період.».

Суд зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно п.16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року Закон № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно зі ст.16 Закону № 1788-ХІІ військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), […], мають право на пенсію: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.2 Закону України № 2232-XII від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

За змістом абз.1 п.2 Порядку, надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 року статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, зокрема, для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України № 2011-XII від 20.12.1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст.1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

За змістом п.19 ст.6 Закону України № 3551-XII від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до учасників бойових дій належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до його страхового стажу.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з абз.2 п.1 ст.8 Закону № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року, визначено, що цим Положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

Пунктом 2.3 розділу 2 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Таким чином, системний аналіз наведених норм права в їх взаємозв`язку із положеннями ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській обл., перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській обл., перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічні висновки за змістом щодо такого застосування норм права викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05.06.2018р. у справі № 348/347/17, від 30.07.2019р. у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020р. у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020р. у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.2022р. у справі № 185/6919/16-а, від 17.10.2022р. у справі № 340/395/17, від 18.01.2023р. у справі № 1.380.2019.003739, від 21.03.2023р. у справа № 160/6146/19. У вказаних постановах суд касаційної інстанції дійшов висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.10.2023 року, був мобілізований 21.04.2022 року та призваний на військову службу до лав Збройних Сил України, що підтверджується військовим квитком, довідкою №1463 від 27.05.2024 року виданою Військовою частиною НОМЕР_3 та довідкою №26/97 від 22.04.2024 року, в якій також зазначено, що до цього періоду він працював на провідній посаді та виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією підземний прохідник з повним робочим днем під землею.

З наявної в матеріалах справи копії довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 від 28.05.2024 року судом встановлено, що позивач у період з 08.06.2022 по 10.06.2022року, з 11.06.2022 по 29.10.2022 року, з 05.11.2022 по 19.02.2023 року, з 03.03.2023 по 18.05.2023 року, з 18.05.2023 по 16.09.2023 року, з 27.09.2023 по 16.12.2023 року, з 27.12.2023 по 04.05.2024 року та з 14.05.2024 по теперішній час (станом на дату видачі довідки 28.05.2024 року) брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Луганській та Донецькій областях.

З огляду на зазначене, суд вважає, що час проходження позивачем військової служби, протягом якого він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Луганській та Донецькій областях, повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці.

Інший період служби в особливий період підлягає зарахуванню в одинарному розмірі.

Що стосується періоду з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (включно), який не був взагалі зарахований позивачу, то цей період підлягає зарахуванню позивачу відповідачем як до страхового стажу так і до пільгового стажу за Списком №1 та ст.14 Закону України №1788.

Також суд зауважує, що приписами частини п`ятої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при визначенні права на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З урахуванням викладеного, вищезазначені періоди підлягають до зарахування до періодів роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і в пільгових розмірах із подальшим взаємним зарахуванням до стажу провідних професій згідно з ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку.

Щодо позовної вимоги позивача визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №37 від 27.01.2025 про відмову у призначені пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Приписами частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідачем позивачу протиправно не було зараховано до його пільгового стажу деякі періоди роботи, військову службу та до страхового стажу період навчання.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу від 27.01.2025 №37, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Такий висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що відповідачем ще не зараховано спірних періодів роботи, проходження військової служби в особливий період позивача відповідно до висновків суду по даній справі, таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку ця позовна вимога є передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №37 від 27.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши при повторному розгляді вказаної заяви, період роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і в пільгових розмірах із подальшим взаємним зарахуванням до стажу провідних професій згідно з ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, наступні періоди роботи:

- з 02.01.2004 по 04.01.2004 року, з 05.01.2004 по 04.02.2004 року, 25.02.2004 року, 11.10.2004 року, 22.11.2004 року, 21.12.2004 року; з 11.07.2007 по 28.08.2007 року, 01.05.2013 року, 31.03.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.02.2015 по 02.02.2015 року, з 01.05.2018 по 14.05.2018 року, з 01.06.2018 по 20.06.2018 року, з 01.07.2018 по 10.07.2018 року та з 01.08.2018 по 21.08.2018 року;

- з урахуванням кратності один рік повної роботи три місяці (період з 04.10.2007 по 21.04.2022 року);

- період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Луганській та Донецькій областях з 08.06.2022 по 10.06.2022 року, з 11.06.2022 по 29.10.2022 року, з 05.11.2022 по 19.02.2023 року, з 03.03.2023 по 18.05.2023 року, з 18.05.2023 по 16.09.2023 року, з 27.09.2023 по 16.12.2023 року, з 27.12.2023 по 04.05.2024 року та з 14.05.2024 по 28.05.2024 року в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці;

- період проходження військової служби в особливий період з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (включно) в одинарному розмірі;

- до страхового стажу: період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003 року у Петрівському державному аграрному технікумі та період проходження військової служби в особливий період з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (включно), з урахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 07.03.2025, позивач за подання адміністративного позову сплатив 968,96 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії №37 від 27.01.2025 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () №37 від 27.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) від 20.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши при повторному розгляді вказаної заяви, періоди роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і в пільгових розмірах із подальшим взаємним зарахуванням до стажу провідних професій згідно з ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку, наступні періоди роботи:

- з 02.01.2004 по 04.01.2004 року, з 05.01.2004 по 04.02.2004 року, 25.02.2004 року, 11.10.2004 року, 22.11.2004 року, 21.12.2004 року; з 11.07.2007 по 28.08.2007 року, 01.05.2013 року, 31.03.2014 року, 31.08.2014 року, з 01.02.2015 по 02.02.2015 року, з 01.05.2018 по 14.05.2018 року, з 01.06.2018 по 20.06.2018 року, з 01.07.2018 по 10.07.2018 року та з 01.08.2018 по 21.08.2018 року;

- з урахуванням кратності один рік повної роботи три місяці (період з 04.10.2007 по 21.04.2022 року);

- період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в Луганській та Донецькій областях з 08.06.2022 по 10.06.2022 року, з 11.06.2022 по 29.10.2022 року, з 05.11.2022 по 19.02.2023 року, з 03.03.2023 по 18.05.2023 року, з 18.05.2023 по 16.09.2023 року, з 27.09.2023 по 16.12.2023 року, з 27.12.2023 по 04.05.2024 року та з 14.05.2024 по 28.05.2024 року в кратному обчисленні з урахуванням один місяць за три місяці;

- період проходження військової служби в особливий період з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (включно) в одинарному розмірі;

- до страхового стажу: період навчання з 01.09.1999 по 28.06.2003 року у Петрівському державному аграрному технікумі та період проходження військової служби в особливий період з 01.10.2024 по 20.01.2025 року (включно), з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 травня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець