Справа № 520/7910/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р. Справа № 520/7910/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.04.25 по справі № 520/7910/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 позивач ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі- ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач) , в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, що полягають у відрахуванні в квітні 2025 року з його пенсії 45668,4 грн. проведеному не в установленому законом порядку, не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень, як особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, що брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України;

- стягнути з ГУ ПФУ в Харківській області протиправно відраховані в квітня 2025 року з пенсії 45668,4 грн., проведені не в установленому законом по-рядку не на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в по-рядку, встановленому для виконання судових рішень, як з особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позов подано без додержання вимог ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України); надано термін п`ять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання належним чином оформлених доказів щодо виникнення між сторонами публічно-правового спору з приводу позовних вимог.

Згідно з довідкою про доставку до електронного кабінету ЄСІТС ухвали про залишення позову без руху, документ доставлений до електоронного кабінету Магди АМ. 14.04.2025 о 21:34.

25.04.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду, з підстав установлених п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд дійшов висновку про те, що позивач вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність ухвали положенням Конституції України, чинному законодавству та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 про повернення позовної заяви, та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, окрім іншого, зазначив, що відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №911/792/18.

Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №П/9901/736/18 (провадження №11-989заі18) та Верховного Суду у постановах від 28.05.2021 у справі №640/3040/21, від 31.08.2023 у справі №560/11012/22 вказав, що надмірний формалізм при вирішенні питання про прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Посилаючись на висновок Верховного Суду, зроблений ним у постанові від 05.02.2020 у справі №805/1568/16-а, зазначив, що кожен має право на захист у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, вказане право гарантоване Конституцією України.

Апелянт вказав, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. З цього приводу послався на постанову Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №120/4298/21-а.

Посилався на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту: засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10. 2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64)

Зауважив, що підстави для повернення його позовної заяви в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовані, а вигадані суддею, вони не базуються на нормах права. Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 створює перешкоду для доступ до суду, чим порушує його права.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно з ч .ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги .

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення слід скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 160 КАС України.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частина 3 статті 2 КАС України визначає, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є: верховенство права (пункт 1), рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 2), змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4) тощо.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина 4 статті 9 КАС України).

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1)надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (частина 4 статті 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (стаття 80 КАС України).

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. Частиною 6 статті 77 КАС України встановлено, що у випадку ненадання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В той же час, статтею 80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає застосування заходів процесуального примусу.

Отже, якщо подання заяв по суті справи є правом учасників справи, то подання доказів, у разі їх витребування ухвалою суду, - обов`язком.

Разом з тим, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Верховний Суд у справі №826/15560/15 (постанова від 03 жовтня 2019 року) наголошував, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи.

У системі адміністративного судочинства, на відміну від суто змагального процесу, в якому суд обмежений виключно межами доводів та доказів, наданих сторонами, особливого значення набуває принцип офіційності з`ясування обставин справи. Цей принцип покладає на суд обов`язок не лише оцінювати докази та доводи сторін, а й активно сприяти всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи.

Зокрема, реалізація принципу офіційного з`ясування обставин справи виявляється в тому, що суд самостійно визначає коло обставин, які підлягають встановленню для правильного вирішення спору. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати, якими саме доказами сторони можуть обґрунтовувати свої позиції чи заперечення щодо цих обставин. У разі необхідності суд також уповноважений запропонувати учасникам справи надати додаткові пояснення, уточнити свої доводи або подати додаткові докази для належного з`ясування спірних питань.

Отже, для забезпечення законного, обґрунтованого і справедливого вирішення спору суд зобов`язаний вжити всіх передбачених процесуальним законом заходів для дослідження всіх обставин, що мають істотне значення для правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2025, якою позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, мотивована, зокрема, тим, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позову ОСОБА_1 без руху, а саме : не надано суду належним чином оформлених доказів щодо виникнення між сторонами публічно-правового спору з приводу позовних вимог.

Проте суд не позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати необхідні докази шляхом постановлення відповідної ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час постановлення ухвали дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 317, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року по справі № 520/7910/25 - скасувати.

Справу №520/7910/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін