Справа № 320/9210/21
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Справа № 320/9210/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А. М.,

представника відповідача Срібної А. Р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 01.10.2020 № 608 про звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області в особі відповідних уповноважених осіб не вносити до службової картки ОСОБА_1 запис про звільнення зі служби в поліції або анулювати таких запис, якщо його вчинено.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, адже постановою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі №369/11494/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито через відсутність події та складу правопорушення. Не дочекавшись остаточного судового рішення у справі про адміністративне правопорушення, відповідач неправомірно видав наказ про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що звільнення позивача було обґрунтованим на підставі службового розслідування, яке підтвердило факт перебування його у стані наркотичного сп`яніння під час несення служби. Відповідач посилається на висновок медичного огляду та свідчення колег позивача, які виявили ознаки сп`яніння. Дисциплінарна відповідальність є окремим видом відповідальності, і закриття адміністративної справи не виключає можливості застосування дисциплінарного стягнення. Ураховуючи викладене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2021 у справі № 320/9210/21 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу № 320/9210/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Садова М. І.

Ухвалою суду від 14.03.2025 прийнято вищевказаний позов до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник відповідача позов підтримав повністю та просить такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Суд, з урахуванням думки представника відповідача, вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Суд установив, 01.10.2020 головним управлінням Національної поліції в Київській області видано наказ №608. Згідно з пункту 1 наказу: «За порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні статті 3, підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 14 частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 за №2337-VIII, пунктів 1, 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у недотриманні нормативно-правових актів, що визначають роботу поліції, та перебуванні під час несення служби у стані наркотичного сп`яніння, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції».

Підставою для прийняття оспорюваного наказу стали наступні обставини.

Згідно з висновку, затвердженого начальником ГУНП в Київській області встановлено наступне. До керівництва Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов рапорт полковника поліції Ткача А.А., начальника Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області від 31.08.2020 року, про те, що у поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який 30 серпня 2020 року перебував на добовому чергуванні у складі наряду «Акцент 601», з табельною вогнепальною зброєю, встановлено підозру на вживання наркотичних речовин.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції №2 Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції, відповідно до книги служби нарядів Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції від 16.01.2020 дійсно 30.08.2020 заступив на добове чергування у складі добового наряду «Акцент 601» у однострої з вогнепальною зброєю.

Відповідно до журналу інструктажів водіїв перед виїздом на лінію від 25.10.2019 Чайківського відділення поліції 30.08.2020 за старшим сержантом поліції ОСОБА_1 був закріплений службовий автомобіль та проведений інструктаж з дотриманням Правил дорожнього руху, пожежної безпеки під час керування транспортним засоб, за дотримання якого останній поставив свій підпис.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» старший сержант поліції ОСОБА_1 станом на 31.08.2020 о 04 год, 05 хв, перебував у стані наркотичного сп`яніння, а саме під впливом стимуляторів (амфітамінів) та канабіноїдів (марихуана).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що на старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Чайківського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції складений адміністративний протокол за ч.1, ст.130 КУпАП, матеріали про адміністративне правопорушення направлені для розгляду до Києво-Святошинського районного суду 16.07.2020.»

Разом із тим, на тих самих підставах та обставинах, на ОСОБА_1 , було складено протокол серії ДПР №435392 від 31.08.2020 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який було направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області для його розгляду та ухвалення рішення за результатом розгляду адміністративного матеріалу.

19.04.2021 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/11494/20 ОСОБА_1 визнано винним за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого статтею 38 КУпАП скасувати

17.05.2021 Київським апеляційним судом постанову суду першої інстанції від 20 квітня 2021 року скасовано; провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із наведеним позивач наводить аргументи про те, що оскаржуваний наказ в п.1 підлягає скасуванню, оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутності складу дисциплінарного проступку та відсутності події самого проступку, а тому з метою захисту порушеного права звернувся до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIIІ (далі - Закон № 580-VІІІ) та Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", яким затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України, від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини першої статті 64 згаданого Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За правилами частин першої-шостої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Подібна за змістом вимога міститься у пункті 7 розділу IV "Повноваження уповноваженого керівника та осіб, які беруть участь у проведенні службового розслідування" Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807.

Цим пунктом, зокрема, передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до приписів частин першої, третьої статті 19 Закону № 580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Приписами частини першої статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного Статуту, передбачено, зокрема пунктами 1, 2, 5, 9, 13 визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Верховний Суд зауважив, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, керівник має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 липня, 28 листопада 2019 року в справах №806/2555/17, №120/860/19-а та від 24 вересня, 13 жовтня 26 листопада 2020 року у справах №420/602/19, №805/3079/17-а, №580/1415/19, від 09.05.2024 у справі № 420/1491/23.

Суд вважає за необхідне зазначити, що суд апеляційної інстанції приймаючи постанову від 17.05.2021 не надавав оцінки обставинам про відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку.

За змістом частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія»» старший сержант поліції ОСОБА_1 станом на 04 год. 05 хв. 31.08.2020 перебував у стані наркотичного сп`яніння, а саме під впливом стимуляторів (амфетамін) та канабіноїдів (марихуана).

У ході службового розслідування був опитаний старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Чабанівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що він 30.08.2020 заступив на добове чергування у якості відповідального по Чабанівському відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області.

31.08.2020 під час перевірки добових нарядів приблизно о 01.30 капітаном поліції ОСОБА_2 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , який знаходився на добовому чергуванні.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на виявлення наркотичних речовин «снайпер» у приміщенні Чайківскьгого відділення поліції на що останній погодився.

За результатами тесту в сечі ОСОБА_1 виявлено наркотичні речовини (амфетамін та канабіс).

У подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне обслідування, на що він погодився.

Результати медичного обслідування, яке проходило в КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія»» показали, що у сечі ОСОБА_1 містяться наркотичні речовини, а саме амфетамін та канабіс.

У контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Таким чином, аналізуючи матеріали службового розслідування можливо зробити висновок, що інформація яка надійшла до керівництва головного управління з приводу порушення службової дисципліни поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Чайківського відділення поліції ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження.

В діях поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Чайківського відділення поліції ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статті 3, підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у недотриманні нормативно-правових актів, що визначають роботу поліції та перебуванні під час несення служби у стані наркотичного сп`яніння.

Суд, з урахуванням встановлених обставин, звертає увагу на те, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Суд зазначає, що у справах щодо звільнення з публічної служби за дисциплінарний проступок, на відміну від справ про адміністративні правопорушення або кримінальних проваджень, має надаватись оцінка усім доказам, що були зібрані під час службового розслідування, а не притягнення особи до відповідальності, не перешкоджає можливості притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та не спростовує зібрані та проаналізовані службовим розслідуванням обставини та фактичні обставини.

Суд, у контексті доводів позивача, наголошує на тому, що адміністративна і дисциплінарна відповідальність, є різними видами юридичної відповідальності та в межах розгляду цієї справи, суд не досліджує питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Тож, відсутність притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, відповідач/відповідний дисциплінарний орган має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення. Однак, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судом, як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Суд враховує, що у межах розгляду цієї справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни/етики поліцейського. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту, не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.

Водночас, у ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку, на противагу чому, встановлені факти дисциплінарних порушень позивача підтверджуються долученими до матеріалів справи поясненнями, свідченнями.

Наявність амфетаміну та канабіноїдів у організмі позивача підтверджена медичним оглядом, проведеним уповноваженою установою. Позивач не надав переконливих доказів, які б спростували об`єктивність цього висновку. Відповідач довів, що розслідування проведено відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту. Позивач був ознайомлений з матеріалами розслідування, про що свідчить його підпис на поясненнях від 05 вересня 2020 року. Твердження про порушення права на правову допомогу не підтверджені доказами. Закриття провадження за ст. 130 КУпАП не має преюдиційного значення для дисциплінарної відповідальності, оскільки остання регулюється окремими нормами і не залежить від адміністративного переслідування.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що висновок службового розслідування, в діях полцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Чайківського відділення поліції ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статті 3, підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у недотриманні нормативно-правових актів, що визначають роботу поліції та перебуванні під час несення служби у стані наркотичного сп`яніння, вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, діяння є несумісним з його посадою, оскільки він скоїв проступок який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, тому застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Решта доводів та посилань сторін у справі вказаних висновків суду по суті спору не спростовують.

Процедурних порушень проведення огляду позивача, які б могли вплинути на результат розгляду даного спору, не встановлено.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі порушення процедури проведення службового розслідування та прийняття висновку, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Не кожен дефект акта призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань не можуть потягнути за собою скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Щодо аргументів позивача про порушення відповідачем процедури здійснення службового розслідування та порушення його прав щодо надання пояснень та участі у його проведенні, суд їх бере до уваги, проте констатує, що останні не спростовують наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку та не можуть нівелювати результати службового розслідування, адже відповідачем не було допущено фундаментальних порушень при проведенні службового розслідування.

Загалом, на переконання суду, доводи сторони позивача зводяться до того, щоб уникнути притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний пункт наказу є правомірним, а отже позовна вимога про його скасування є такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки інша позовна вимога стосуються зобов`язання до вчинення дій, є похідною від первинної позовної вимоги у якій відмовлено, а відтак у задоволенні похідної вимоги необхідно відмовити.

Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи та у судовому засіданні, вищезазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду правомірності застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, а тому у задоволенні цього позову необхідно відмовити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем покласти на останнього.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

у адміністративному позові ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 - покласти на останнього.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач головне управління Національної поліції в Київській області, місцезнаходження місто Київ, вулиця Володимирська, будинок № 15, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 27.05.2025.

Суддя М. І. Садова