Справа № 640/7800/21
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

27.05.2025 Справа № 640/7800/21

Харківський окружний адміністративний суд:

у складі головуючого судді Шляхової О.М.

за участю секретаря судового засідання Молчанової О.М.

представників позивача - Коваленко Л.В., Бабанюк Т.М.,

представника відповідача Михайлик Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Державної аудиторської служби України (вул. Сагайдачного Петра, буд. 4, м. Київ, 04070, ) до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033, ) про стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

Державна аудиторська служба України (вул. Петра Сагайдачного, буд. 4, м. Київ, 04070) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033), з вимогами:

- стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 15 916 817,05 грн у дохід Державного бюджету України;

- стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 6 694 317,04 грн у дохід Державного бюджету України.

Ухвалою від 12.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито спрощене провадження.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу №640/7800/21 скеровано за належністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.02.2025 справа розподілена до провадження судді Шляхової О.М.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/7800/21 за позовом Державної аудиторської служби України до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято відмову Державної аудиторської служби України від адміністративного позову в цій частині. Закрито провадження у справі за позовом Державної аудиторської служби України до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» щодо зобов`язання Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» здійснити корегування у бухгалтерському обліку резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 перейдено до стадії підготовчого провадження у порядку загального позовного провадження у справі.

У судовому засіданні, призначеного на 27.05.2025 о 10:00 судом поставлено питання про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України з підстав того, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивач щодо закриття провадження у справі заперечував, зазначивши, адміністративний позов подано до належного суду та справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач у судовому засіданні підтримав питання про закриття провадження, зазначивши, що адміністративний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд доходить висновку про закриття провадження у даній справі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи, на виконання пункту 8.31 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2020 року позивачем проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року, про що складено акт від 06 листопада 2020 року №07-21/3 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року. Вказаним актом встановлено низку фінансових порушень відповідача у його діяльності.

На підставі зазначеного акта Державна аудиторська служба України винесла вимогу від 24 листопада 2020 року №000700-14/7878-2020 «Про усунення виявлених порушень», пунктом 3, 5 та 6 зобов`язальної частини якої зобов`язано відповідача:

3) вжити заходів щодо відшкодування ТОВ «Вуд Імпорт», ТОВ «Схід Вуд», ТОВ «Арнок» та ТОВ «Укрмонтажстрой» корпорації здійснених зайвих витрат на суму 15 916 817,05 грн, у тому числі, шляхом здійснення претензійно-позовної роботи;

5) вжити заходів щодо відшкодування компаніями перевізниками штрафних санкцій на суму 6 694 317,04 грн, сплачених корпорацією за невиконання експортних контрактів в частині дотримання строків завантаження суден;

6) відкоригувати у бухгалтерському обліку компанії резерв сумнівних боргів на суму 23 361 380,13 грн відповідно до П(С)БО 6 «Виправлення помилок і змін у фінансових звітах», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137.

Суд зазначає, що при визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно зі ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі по тексту - Закон № 2939-XII в редакції чинній на момент розгляду справи).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п. 1); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п. 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 (далі по тексту - Положення №43, чинної на момент розгляду справи) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи .

Пунктом 6 Положення № 43 визначено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси та інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур закупівель, дані на електронних носіях, проводити перевірку фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (підп. 6); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підп. 16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підп. 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підп. 23).

Підп. 9 п. 4 Положення № 43 встановлено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У позовній заяві Державна аудиторська служба України просить стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 15 916 817,05 грн у дохід Державного бюджету України та стягнути з акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 6 694 317,04 грн у дохід Державного бюджету України.

На підставі акта Державна аудиторська служба України винесла вимогу від 24 листопада 2020 року №000700-14/7878-2020 «Про усунення виявлених порушень».

Пункти 3 та 5 зобов`язальної частини вимоги №000700-14/7870-2020, стосуються зобов`язання відповідача вжити заходів щодо відшкодування АТ «ДПЗКУ» збитків у розмірі 15 916 817,05 грн, заподіяних ТОВ «Вуд Імпорт», ТОВ «Схід Вуд», ТОВ «Арнок» та ТОВ «Укрмонтажстрой», та у розмірі 6 694 317,04 грн., заподіяних внаслідок спати АТ «ДПЗКУ» штрафних санкцій за невиконання експортних контрактів у зв`язку з порушення строків завантаження суден через компанії перевізники.

У наданих представником відповідача відзиві від 10.03.2025 та додаткових поясненнях від 27.05.2025, зокрема, наводиться наступні аргументи. Відповідач вважає, що у позивача відсутнє право звертатися до суду з вимогою про стягнення до Державного бюджету сум штрафних санкцій, сплачених відповідачем контрагентам за експортними контрактами, штрафних санкцій та вилучати в судовому порядку до Державного бюджету грошові кошти, оскільки АТ «ДПЗКУ» не отримує кошти та позички з Державного чи місцевого бюджетів, що підтверджується службовою запискою №10/1226 від 09.06.2021 головного бухгалтера директора департаменту бухгалтерського обліку та звітності АТ «ДПЗКУ». Зауважив, що оскільки вимога позивача, в частині щодо сплати відповідачем штрафних санкцій за експортними контрактами та порушення перевізниками строків поставки товару, не містить вимог про усунення виявлених порушень законодавства, при цьому а ні в акті перевірки від 06.11.2020 №07-21/3, а ні в самій вимозі, в частині щодо сплати штрафних санкцій за експортними контрактами та порушення перевізниками строків перевезення, не зазначено порушення яких норм допустило та необхідно усунути АТ «ДПЗКУ».

Отже, відповідач не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, в той же час як спірні правовідносини виникли внаслідок ймовірного завдання збитків Державному бюджету України відповідачем внаслідок спати АТ «ДПЗКУ» штрафних санкцій за невиконання експортних контрактів у зв`язку з порушення строків завантаження суден через компанії перевізники.

У свою чергу, у справах за позовом Державної аудиторської служби України про стягнення шкоди, заподіяної державі, відповідач не є суб`єктом владних повноважень і такі позовні вимоги не поєднані із вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Адміністративними судами можуть бути розглянуті спори лише щодо правомірності та обґрунтованості дій та рішень Державної аудиторської служби, прийнятих та здійснених на виконання власних повноважень та на виявлення та усунення порушень, які не пов`язані з відшкодуванням шкоди.

Проте, спірні відносини є такими, що виникли внаслідок порушення фінансової дисципліни, а отже вони є деліктними та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що у даних спірних правовідносинах позивач не здійснює владні управлінські функції щодо відповідача і чинним законодавством України не передбачено право органів Державної аудиторської служби України на звернення до адміністративного суду з такого роду позовами, суд дійшов висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За таких обставин, суд зазначає, що вказаний спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд вважає, що провадження у справі №640/7800/21 підлягає закриттю та відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України роз`яснює позивачу, що спір віднесено до юрисдикції господарського суду.

Суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем під час звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва з вищевказаною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 24970,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №173 від 11.03.2021.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення на користь позивача з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 238, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом Державної аудиторської служби України (вул. Сагайдачного Петра, буд. 4, м. Київ, 04070, ) до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033, ) про стягнення коштів, зобов`язання вчинити дії.

Повернути Державній аудиторської служби України (вул. Сагайдачного Петра, буд. 4, м. Київ, 04070, ) судовий збір, сплачений при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом за платіжним дорученням №173 від 11.03.2021 у розмірі 24970,00 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят гривень 00 копійок).

Роз`яснити Державній аудиторської служби України право на звернення з вказаними позовними вимогами до суду господарської юрисдикції.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Шляхова О.М.