Справа № 380/7291/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 рокусправа № 380/7291/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними скасування постанов,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

-Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 26.03.2025 року головним державним виконавцем Залізничного ВДВС у місті Львові Західного МУ МЮ Марщівською Іриною Петрівною у виконавчому провадженні № 54128931.

Ухвалою від 17.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

28.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали.

Ухвалою від 02.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що головним державним виконавцем Залізничного ВДВС у місті Львові Західного МУ МЮ Марщівською Іриною Петрівною прийнято постанову у Виконавчому провадженні за №541289311 від 26.03.2025 р. «Про стягнення виконавчого збору». Зазначену Постанову вважає такою, що прийнята безпідставно, не обґрунтовано та є такою, що підлягає скасуванню у судовому порядку. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, розглянув надані сторонами документи, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив таке.

На примусовому виконанні у Залізничному ВДВС у місті Львові Західного МУ перебувало виконавче провадження № 54128931 про примусове виконання виконавчого листа № 755/10835/14-ц, виданого Дніпровським районним судом міста Києва для примусового виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 690/13 від 04.09.2013 року про стягнення, зокрема, з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 738 697,27 грн. на користь АТ СЕНС БАНК.

У зв`язку із надходженням заяви представника АТ СЕНС БАНК про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження, головним державним виконавцем Відповідача Марщівською Іриною Петрівною 26.03.2025 винесено у Виконавчому провадженні постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також Державним виконавцем 26.03.2025 року у Виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до положень якої вирішено (постановлено) стягнути з позивача на користь Залізничного ВДВС у місті Львові Західного МУ МЮ виконавчий збір у розмірі 67 422 (шістдесят сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 00 коп.

Позивач вважає Постанову протиправною, а відтак такою, що підлягає скасуванню, з огляду на її невідповідність вимогам чинного в Україні законодавства та встановленої правозастосовчої судової практики, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII, виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Як вбачається з матеріалів справи, посилання позивача на фактичне стягнення приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем з Позивача грошових коштів у розмірі 754 985,00 грн., останнім сплачено приватному виконавцю винагороду у розмірі 75 498,50 грн., що підтверджується долученою до цієї позовної заяви квитанцією АТ Ощадбанк від 11.01.2022 року не знаходить свого логічного підтвердження, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) уже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд висновує, що рішення в добровільному порядку не виконано, а тому дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При цьому, Закон України "Про виконавче провадження" не покладає на державного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, розділом VI передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, оцінивши встановлені обставини та проаналізувавши положення законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі Закону № 1404-VІІІ та в межах своїх повноважень, тому вимоги позивачки є безпідставними, отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 139-143 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяГрень Наталія Михайлівна