Справа № 726/635/25
Суддя: Байцар Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/635/25
Провадження №2-а/726/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мар`ян Іван Степанович до інспектора 1 взводу 4 роти УПП в Чернівецькій області Бузи Олександра Васильовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача Мар`ян І.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовом, відповідно до якого просить визнати незаконною та скасувати постанову серія ЕНА №4051394, про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 лютого 2025 року інспектор 1 взводу 4 роти УПП в Чернівецькій області Буза Олександр Васильович виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4051394 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Однак, постанова про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4051394 винесена поліцейським у справі про адміністративне правопорушення з грубим порушенням вимог актів законодавства України, оскільки враховуючи те, що позивачем не було допущено будь-яких порушень ПДР України, він не зобов`язаний був пред`являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи всі вищезазначені обставини, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з огляду на наступне: Згідно постанови серії ЕНА № 4051394 ОСОБА_1 09.02.2025 року о 16 год. 59 хв. с. Мамаївці, траса М-19, 481 км. 100 км., нібито порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. Під час спілкування із водієм останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення наведені в постанові серії ЕНА № 4051394 жодним чином не відповідають обставинам справи, оскільки позивач жодних Правил дорожнього руху не порушував, а тому поліцейські не мали права вимагати пред`явити всі вищезазначені документи, а ОСОБА_1 не був зобов`язаний цього робити. Так, 09.02.2024 року приблизно о 16 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі Хюндай Туксон д.н.з. НОМЕР_1 за межами населеного пункту Мамаївці, не порушуючи жодних ПДР України. У подальшому, він був зупинений відповідачем за нібито порушення вимог дорожньої розмітки 1.1, яку останній нібито побачив перебуваючи у службовому автомобілі взагалі знаходячись на узбіччі. Після зупинки транспортного засобу, працівником поліції особисто було підтверджено те, що доказів порушення позивачем ПДР у нього немає, однак продовжуючи свої неправомірні дії, він почав вимагати посвідчення водія та інші документи у позивача, чого права робити не мав.

У даній справі, працівник поліції, відповідач ОСОБА_2 , не надав жодних доказів на вимогу ОСОБА_1 , які б підтверджували порушення позивачем ПДР України, за відсутності таких, що в свою чергу забороняло їм вимагати від останнього пред`явлення будь-яких документів. Крім того, відсутність порушення позивачем підтверджується і тим, що відносно останнього не виносилась будь-яка постанова за порушення вимоги дорожньої розмітки 1.1. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Адміністративний позов підтримує та просить його задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, що вказані у відзиві. Також подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Встановлено, що 11 лютого 2025 року інспектор 1 взводу 4 роти УПП в Чернівецькій області Буза Олександр Васильович виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4051394 щодо притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови серії ЕНА № 4051394 ОСОБА_1 09.02.2025 року о 16 год. 59 хв. с. Мамаївці, траса М-19, 481 км. 100 км., порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1. Під час спілкування із водієм останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частиною 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

З доводів, зазначених представником позивачем у позовній заяві, позивач категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом, вказуючи на відсутність його вини.

Згідно з дослідженого судом диску з відеозаписами, який було надано суду, зафіксовано, як працівники поліції зупинили тз позивача та підійшли до автомобіля, повідомивши водія про те, шо він вчинив порушення правил дорожнього руху, здійснивши обгін тз, перетнувши суцільну лінію, що забороняє здійснювати обгін та запропонували водієві пред`явити посвідчення водія та технічний паспорт на авто. На питання ОСОБА_1 про надання йому доказів вчинення ним правопорушення, працівник патрульної поліції повідомив його про те, що доказів у нього немає, проте він бачив як ОСОБА_1 здійснив порушення ПДР і просить його пред`явити документи. В подальшому позивач відмовився виконати вказівку поліцейського, зсилаючись на невчинення ним порушення ПДР, а отже на незаконну вимогу поліцейського щодо пред`явлення ОСОБА_1 документів.

Так, на досліджених відеозаписах не зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 ПДР, а саме перетин суцільної лінії при здійсненні обгону.

Натомість, на відеозаписах зафіксовано, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який в цей час сидів в автомобілі з боку водія, та повідомили останнього, про скоєння ним правопорушення у зв`язку із чим попросили пред`явити документи.

Згідно з чинним законодавством є такі законні підстави для зупинки транспортного засобу:

- на підставі ст. 35 Закону «Про національну поліцію» при наявності порушень ПДР;

- на блокпосту відповідно до постанов КМУ від 29.12.2021 № 1455 та 29.12.2021 № 1456 без наявності порушень ПДР.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік можливих підстав для зупинення транспортного засобу. Відповідно поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху: 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

ОСОБА_1 на місці складання протоколу заперечив факт вчинення ним будь-яких правопорушень, однак працівники поліції наполягали, що вони бачили, що останній порушив ПДР. Разом з тим, факт порушення ПДР України, зокрема, обгін через суцільну смугу, не доведено належними і допустимими доказами, а отже вимога патрульного поліцейського щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстрацію тз є неправомірною.

У постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, постановив, що поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення. Оскільки патрульний не задокументував і не довів факт порушення ПДР, Верховний Суд вважає вимогу щодо пред`явлення водієм посвідчення неправомірною.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП України (ч. 2 ст. 251 КУпАП України).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання про відсутність законних підстав для вимоги поліцейських до позивача щодо пред`явлення документів, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ним будь-яких порушень ПДР.

Поліцейський як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, дійшов висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

За правилами п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 5, 10, 77, 139, 205, 242-246, 268, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мар`ян Іван Степанович до інспектора 1 взводу 4 роти УПП в Чернівецькій області Бузи Олександра Васильовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4051394 від 11.02.2025, складену інспектором 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Бузою Олександром Васильовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн, скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар