Справа № 420/5632/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5632/25
У Х В А Л А

27 травня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 21.02.2025 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність та протиправність дій (належним чином не оформлену відмову) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не перерахунку та не сплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці) на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2.684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3.028 грн., з 01 січня 2025 року в розмірі 3.028 грн. з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2.684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3.028 грн., з 01 січня 2025 року в розмірі 3.028 грн. з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці з 15 липня 2017 року. На підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області повинно було перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн, з 01 січня 2024 року -в розмірі 3028 грн, з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Однак, відповідач з 2023 року і до теперішнього часу не перерахував та не сплатив позивачу довічне грошове утримання судді апеляційного суду відставці. 17 січня 2025 року позивач надав до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи: з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн, з 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн, з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. 05.02.2025 відповідачем надано відповідь у формі заяви №2995-1702/Г-02/8-1500/25 яким відмовити позивачу посилаючись на відсутність правих підстав.

Вважаючи таку відмову Головного управління ПФУ в Одеській області протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

26.02.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06.03.2025 до суду від представника відповідача Головного управління ПФУ в Одеської області надійшов відзив (вх. №ЕС/20900/25), в якому заявник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві вказали, що про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. Зазначеними вище положеннями регулюється порядок формування оновленої довідки про суддівську винагороду у разі зміни розміру складових такої винагороди. Передбачені наведеним вище Порядком № 3-1 підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання Позивача були відсутні станом на дату звернення позивача з заявою у 2025 році. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що у 2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді встановлено з 1 січня у розмірі 2102 грн. Тобто, зазначений показник не змінився в порівнянні з показником, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в розмірі 2102 грн. Виходячи з викладеного, змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не проводилось. За вказаних обставин позивач не має право на перерахунок довічного грошового утримання суддям.

24.04.2025 суд ухвалив витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію чи звертався ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці?; - якщо так, надати до суду належним чином засвідчені копії довідки про суддівську винагороду судді у відставці станом на 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року, 01 січня 2025 року для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

06.05.2025 суд ухвалив визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Скупінській О.В. від участі у розгляді справи №420/5632/25; передати справу до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України для розгляду заяви про відвід судді.

07.05.2025 Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, Бжассо Н.В., ухвалив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Скупінської О.В. у справі № 420/5632/25.

13.05.2025 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановивши 5-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду.

23.05.2025 від позивача надійшла заява (вх. №51210/25), в якій заявник просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом покликаючись на запровадження на території України з 24.02.2022 воєнного стану, що є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Дослідивши матеріали позовної заяви та проаналізувавши доводи позивача у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Слід зазначити, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Щодо доводів позивача про запровадження на території України воєнного стану..

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Висновки щодо застосування шестимісячного строку звернення до суду в аналогічних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2025 року у справі №260/9791/23.

У цій справі предметом спору є перерахунок довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року, однак з позовною заявою про її перерахунок звернувся до суду лише 21.02.2025, тобто позивач виявив належну зацікавленість та вчинив активні дії щодо перерахунку належних йому довічного утримання судді у відставці.

Верховний Суд послідовно у своїх судових рішеннях наголошує на тому, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Будь-яких реальних обставин, які б слугували об`єктивними перепонами чи створювали труднощі для звернення до суду з даним позовом в частині заявлених вимог щодо перерахунку довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року та з 01 січня 2024 року (враховуючи звернення з даним позовом 21 лютого 2025 року) у межах встановленого у КАС України строку позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Таким чином, вказані обставини не дають підстав стверджувати, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду у випадку, якщо він вважає свої права порушеними.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли їй звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які позивач посилається у своїй заяві про поновлення процесуального строку, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, а подана заява про поновлення процесуального строку вважається судом необґрунтованою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи обставини того, що суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст.123, 240-246, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача (вх. №51210/25) про поновлення пропущеного строку на звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії за позовними вимогами:

1. Визнати протиправною бездіяльність та протиправність дій (належним чином не оформлену відмову) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не перерахунку та не сплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці) на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн., з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2023 року в розмірі 2684 грн., з 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн., з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання залишити без розгляду.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії за позовними вимогами:

1. Визнати протиправною бездіяльність та протиправність дій (належним чином не оформлену відмову) Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не перерахунку та не сплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді апеляційного суду у відставці) на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді апеляційного суду у відставці на підставі статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 01 січня 2025 року в розмірі 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в частині залишення позовних вимог без розгляду в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА