Справа № 240/13992/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2025 року

м. Київ

справа №240/13992/24

адміністративне провадження №К/990/19074/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі №240/13992/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з неналежним оформленням позовної заяви та надано строк для усунення недоліків у визначений цією ухвалою строк та спосіб.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі №240/13992/24.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з ненаданням позивачем документа про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви та надано строк для усунення недоліків у визначений цією ухвалою строк та спосіб.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, залишено без розгляду, у зв`язку з неусуненням визначених недоліків у строк, встановлений судом.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 26 грудня 2024 року позивач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року підсудність справи № 240/13992/24 за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії визначено за Шостим апеляційним адміністративним судом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі №240/13992/24 залишено без руху у зв`язку з ненаданням документа про сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги та надано строк для усунення недоліків у визначений цією ухвалою строк та спосіб.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі №240/13992/24 повернуто заявникові, у зв`язку з неусуненням визначених недоліків у строк, встановлений судом.

29 квітня 2025 року ОСОБА_1 подано засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі №240/13992/24.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Щодо оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 13 КАС України передбачено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ураховуючи, що ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду не переглядалася по суті в апеляційному порядку, оскільки судом апеляційної інстанції повернуто апеляційну скаргу, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження в цій частині.

Щодо ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року про повернення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.

За приписами частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог частини першої указаної норми судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання цієї касаційної скарги складає 3028,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що він є учасником бойових дій, а тому відповідно до приписів пункту 13 частини першої статті 5, також на підставі пункту 13 частини другої статті 3 та пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» указує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору в усіх спорах.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Суди у цій справі встановили, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються захисту його права на доступ до інформації, тобто не стосуються питань його соціального захисту саме як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У касаційній скарзі позивач не погоджується з такими висновками, вказуючи, що суди незаконно змінили суть його позовних вимог.

Однак будь-яких доказів на підтвердження цих тверджень позивач до касаційної скарги не додав. Верховний Суд, проаналізувавши матеріали касаційної скарги та рішення судів попередніх інстанцій, не встановив обставин, які б свідчили про викладене у скарзі.

Ураховуючи зазначене Верховний Суд виходить з того, що спір стосуються захисту права позивача на доступ до інформації, та не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист як учасника бойових дій, а відтак позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Тож цей збір має бути сплачений на загальних підставах.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Щодо посилання скаржника на пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів зазначає таке.

За правилами пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах.

Водночас скаржник не є суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеної норми, оскільки згідно з рішеннями судів попередніх інстанцій предметом спору у цій справі є захист його права на доступ до інформації, а не є подання клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України. Протилежного скаржником не доведено. Тому його доводи про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, колегією суддів не приймаються до уваги.

Що стосується посилання скаржника на пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Однак, з рішень судів попередніх інстанцій не встановлено, що позовні вимоги скаржника не пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Матеріали касаційної скарги також не містять доказів на підтвердження того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі вказаної норми Закону України «Про судовий збір».

Отже, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3028,00 грн та надати суду докази на підтвердження його сплати.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку шляхом надання документу про сплату судового збору на суму 3028,00 грн.

Керуючись статтями 13, 169, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі №240/13992/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі №240/13992/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Л.О. Єресько,

Судді Верховного Суду