Справа № 522/14092/22
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 8-а/522/2/25
УХВАЛА

23 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.

за участю секретаря Зелінська К.Ю.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 Соколова Дмитра Сергійовича про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 07.04.2025 року звернувся представник ОСОБА_1 Соколов Дмитро Сергійович із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року по справі № 522/14092/22 за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви заявник вказує наступне.

22 вересня 2022 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМСУ в Одеській області) було прийнято рішення № 642 про примусове повернення громадянина РФ ОСОБА_1 . Позивач оскаржив це рішення до Приморського районного суду м. Одеси, який рішенням від 01 лютого 2023 року у справі № 522/14092/22 відмовив у задоволенні адміністративного позову. Ця відмова була підтримана постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2023 року та ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Після остаточного вирішення справи № 522/14092/22, позивач отримав рішення Державної міграційної служби України (далі ДМСУ) від 16 червня 2023 року № 84-23 про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Це рішення було оскаржено до Одеського окружного адміністративного суду, який 28 листопада 2023 року у справі № 420/19154/23 відмовив у позові.

Проте, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили, апеляційна скарга адвоката Соколова Д.С. в інтересах ОСОБА_1 була частково задоволена. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року скасовано, а ДМСУ зобов`язано повторно розглянути справу ОСОБА_1 щодо визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

На виконання цієї постанови, 31 грудня 2024 року ДМСУ прийнято рішення № 195-24 про визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту, та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Таким чином, визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту, є нововиявленою обставиною, що виникла після ухвалення судових рішень у справі № 522/14092/22. Зазначені обставини мають істотне значення для вирішення справи, оскільки вони не існували та не могли бути відомі позивачу на момент розгляду справи № 522/14092/22, а отже, не були досліджені судом.

Ухвалою суду від 10.04.2025 року заяву прийнято до розгляду.

15.04.2025 року від ГУ ДМС в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначають, що заперечують проти задоволення вказаної заяви. Посилаються на те, що заявник з заявою про визнання його біженцем з 09.09.2019 по 22.09.2022 року не звертався, а звернувся лише 31.10.2022 року, тобто вже після прийняття рішення від 22.09.2022 року № 642 про його примусове повернення в країну похоження.

У судове засідання призначене на 23.05.2025 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Саркісян А.Р., та адвокат Соколов Д.С.

Сторона заявника наполягали на задоволенні заяви, представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання.

Суд заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 вересня 2022 року ГУ ДМСУ в Одеській області прийняло рішення № 642 про примусове повернення громадянина РФ ОСОБА_1

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 01.02.2023 року (справа № 522/14092/22) відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.03.2023 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси без змін.

Верховний Суд ухвалою від 08.05.2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі № 522/14092/22.

Після ухвалення остаточного судового рішення у справі № 522/14092/22, ОСОБА_1 отримав рішення ДМСУ від 16.06.2023 року № 84-23 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28.11.2023 року (справа № 420/19154/23) відмовив у адміністративному позові ОСОБА_1 до ДМСУ.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 01.10.2024 року частково задовольнив апеляційну скаргу адвоката Соколова Д.С. в інтересах ОСОБА_1 , скасувавши рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 року. Суд визнав протиправним та скасував рішення ДМСУ від 16.06.2023 року № 84-23 та зобов`язав ДМСУ повторно розглянути особову справу ОСОБА_1 .

На підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2024 року, ДМСУ 31.12.2024 року прийняло Рішення № 195-24 про визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту, та видало посвідчення серії НОМЕР_1 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Верховий Суд в постанові від 02.05.2023 у справі № 420/20522/21 зазначив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Верховний Суд наголосив, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Перегляд рішення у справі, яке набуло законної сили, без наявності достатніх підстав, зокрема у силу помилкового віднесення обставин до нововиявлених, суперечить принципу правової визначеності. Верховний Суд також зазначив, що інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору, не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 3 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Під час розгляду справи та ухвалення рішення від 16.01.2023 судом було встановлено, що ОСОБА_2 на момент його виявлення 05.01.2023 перебував на території України нелегально, має паспортний документ Придністровської Молдавської Республіки серії НОМЕР_2 , виданий 18.05.2005 та військовий квиток, виданий 16.11.2007 НОМЕР_3 Придністровською Молдавською Республікою.

Приймаючи рішення про примусове видворення ОСОБА_1 суд виходив з того, що останній перебуває на території України нелегально, дій щодо легалізації свого становища не вчиняв, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

В якості нововиявленої обставини ОСОБА_1 зазначає, що 31 грудня 2024 року ДМСУ прийнято рішення № 195-24 про визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту, та видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 . Таким чином заявник вказує, що визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту, є нововиявленою обставиною, що виникла після ухвалення судових рішень у справі № 522/14092/22.

Разом з тим, зазначені заявником обставини, не є нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, оскільки не є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення. Неможливість на сьогодні примусового видворення з України заявника є новою обставиною, що з`явилася після розгляду справи та не є підставою для перегляду справи, а також не спростовує встановлені судом обставини щодо порушення ним міграційного законодавства, які було покладено в основу рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України суд за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене, підстави для задоволення заяви. про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відсутні, а тому зазначене рішення слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 256, 286, 294, 295, 368 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Соколова Дмитра Сергійовича про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження - відмовити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі № 522/14092/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження залишити в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А.В. Науменко