Справа № 600/840/25-а
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 600/840/25-а
Номер провадження 2-а/725/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову №457 від 15 лютого 2025 року складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в розмірі 17 000 гривень.

В обґрунтування позову вказував, що 15 лютого 2025 року підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №457, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст..210 КУпАП, однак вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, а відтак такою що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Зокрема, вказував, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, ні протокол про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст.256, 283 КУпАП не містить відомостей, які саме персональні дані ним були змінені у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, про які він не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того вказував, що всі дані щодо нього наявні та у вказаний період він їх не змінював та вважає, що фактично не булоо необхідності для оновлення даних.

При цьому, обґрунтування наявності підстав для скасування постанови вказував, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 9 травня 2024 року, який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КУпАП , за змістом яких ст. 210 КУпАП доповнено приміткою, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Зважаючи на вказане, вважає, що відповідач мав та має можливість отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також в обґрунтування позову вказував, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи, вставнолений КУпАП , адже жодного розгляду справи не відбувалося, зокрема він не був присутній під час розгляду справи, що фактично позбавило його можливості скористатися наданими законом правами, передбаченими ст..268 КУпАП

Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити та скасувати постанову №457 від 15 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в розмірі 17 000 гривень.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі.

3 квітня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує, вказуючи на їх безпідставність та правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також правомірність дій працівників Чернівецького МТЦК.

При цьому, вказував, що відповідно до абз.3 п.10-1 Додатку 2 до Порядку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Отже, ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку не з`явився не оновив дані у встановлений законодавством термін з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, чим порушив вказані правила військового обліку в особливий період. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення №457 від 15.02.2025 року була винесена з дотриманням усіх необхідних норм, процедур та у встановленому законодавством порядку, а вимоги ОСОБА_1 стосовно її оскарження є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, поданий позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ззгідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи убачається, що постановою № 457 без дати, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Зокрема, з описової частини вказаної постанови вбачається, що 29 січня 2025 року о 14 годині 20 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 вставнолено факт адміністративного правопорушення, а саме громадянин ОСОБА_1 , який є військовозобовязаним, не зявився для уточнення д персональних даних до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку або до центру надання адміністративних послуг у вставнолений законом термін з 18 травня 2024 року до16 липня 2024 року. Своїми протиправними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 11 квітня 2024 року, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненного в особливий період.

Таким чином, у постанові зафіксовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також в постанові вказано, що копію протоколу ОСОБА_1 отримав та будь-яких зауважень від нього не надходило.

Крім того, з наданої позивачем копії протоколу про адміністративне правопорушення від 29 січня 2025 року убачається, 29 січня 2025 року о 14 годині 20 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 вставнолено факт адміністративного правопорушення, а саме громадянин ОСОБА_1 , який є військовозобовязаним, не зявився для уточнення д персональних даних до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку або до центру надання адміністративних послуг у вставнолений законом термін з 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року. Своїми протиправними діями ( бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону україни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 11 квітня 2024 року, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненного в особливий період. Тобто своїми діями скоїв адміністратвине правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Також в протоколі вказано, що розгляд справи відбудеться 9 лютого 2025 року об 11 годині 00 хвилин в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зокрема, як одну із підстав для скасування постанови позивач вказував про порушення його прав при складанні протоколу та подальшому винесенні оскаржуваної постанови, зокрема розгляд справи у його відсутності.

При цьому, як убачається з наданої позивачем копії протколу, у ньому відсутні дані, зокрема підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із правами, визначеними ст. 268 КУпАП та про отримання другого примірника.

В свою чергу, стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання копії протоколу ОСОБА_1 , а також доказів щодо повідомлення останнього про розгляд справи у відношенні нього саме 15 лютого 2025 року, як вказано у письмовому відзиві предстаником ТЦК та СП.

Крім того, відповідачем не надано суду матеріалів аміністративної справи щодо ОСОБА_1 згідно постанови № 457 від 15 лютого 2025 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а ухвала суду про витребування копії даної справи залишщена без виконання із вказівкою про неможливість її виконання через проведення ремонтних робіт.

Так, відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

При цьому, статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 22 Закону, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» .

18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку №3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Абзацем 4 п.п.1 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме: шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Так, згідно положень ст. 254 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності .

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, ст. 283 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо порушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення до адміністративної відповідальніості.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема містити відомості: про дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 457 від 29 січня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , йому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме незявлення для уточнення персональних даних до ТЦК або центру надання адміністратвиних послуг у вставнолений законом термін, однак не вказано порушення якого саме пункту ч. 3 ст. 22 Закону допустив ОСОБА_1 .. Аналогічні дані вказані й у постанові.

Таким чином,ураховучи положення абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, оскаржувана постанова не конкретизує об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, зокрема, не вказано суті вчиненного адміністратвиного правопорушення, а також не вказано, які саме військово-облікові дані позивач надав несвоєчасно та в чому полягала невчасність їх неподання.

Крім того, як убачається з доданного до письмового відзиву витягу із системи «Оберіг», в останньому містяться дані про реєстрацію вчинення ОСОБА_1 адміністратвиного правопорушення, а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці та дата реєстрації порушення 11 грудня 2024 року ( а.с. 44).

При цьому, враховуючи вказівку у постанові про те, що ОСОБА_1 не зявився до ТЦК та СП для уточнення персональних даних, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що позивача було повідомлено в установленому законом порядку про дату, час та місця явки в приміщення ТЦК та СП та відповідно він у визначений у повістці день не зявився для уточнення своїх персональних даних.

Таким чином, жодних підтверджуючих матеріалів, які би свідчили про вручення повістки ОСОБА_1 чи про надіслання такої належним чином, в матеріалах справи відсутні, отже, останній таку повістку не отримував, як наслідок не знав та не міг знати про необхідність його явки до ТЦК та СП

Крім того, за приписами частини 1 статті 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, у розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відношенні нього стороною відповідача суду не надано, а доводи представника ТЦК в тій частині що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним протоколом, який він отримав та заперечень будь-яких до нього не вніс, судом до уваги не приймається, оскільки згідно наданої позивачем копії протоколу, останній повідомлявся про розгляду справи у відношенні нього 9 лютого 2025 року, а оскаржуваний протокол без дати № 457 було винесено 15 лютого 2025 року.

Таким чином, у даному випадку, відповідач, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи, не врахував пояснень позивача та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону, тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Зазначене свідчить про неналежне встановлення під час розгляду справи обставин вчиненого адміністративного правопорушення та наявність складу правопорушення.

Викладені недоліки, допущені при складанні та оформленні адміністративного матеріалу є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягується до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Як зазначив Верховний Суд у складі коілегії суддів Касаційного адміністратвиного суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням субєкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, встановлених при розгляді справи іпосилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення обєктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Крім того, сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

За таких обставин, виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідачем не дотримано вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а наявними у справі матеріалами не доведено в установленому порядку наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 457 від 15 лютого 2025 року .

При цьому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова № 457 без дати (від 15 лютого 2025 року) підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопоршуення стосовно позивача - закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст ст. 2, 5, 9, 77, 79, 241-246, 250, 255, 257-262, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Постанову № 457 від 15 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.