Справа № 360/1219/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року справа №360/1219/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Олєнікова О.Г., за участю представника позивача Тарасенко Д.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Секірська А.Г.), складену в повному обсязі 14 квітня 2025 року, в адміністративній справі № 360/1219/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВС Т А Н О В И В:

31.03.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі № 360/1219/14 за позовом адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якій заявник просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 360/1219/24 в частині неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг»;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 360/1219/24 в частині неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг»;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 10 днів повідомити суд про виконання окремої ухвали.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року в задоволенні заяви - відмовлено.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву позивача в порядку ст.383 КАС України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що відповідач на виконання судового рішення повторно стверджує, що стягувач повинен особисто прибути до ТЦК та СП за місцем свого проживання та оновити свої дані, посилаючись на частину 3 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 не є ані військовозобов`язаним, ані призовником, ані резервістом, що виключає можливість постановки його на облік та обов`язок оновлення даних.

Отже, повторна вимога особисто звернутися до «найзручнішого» ТЦК та СП для оновлення своїх персонально-облікових даних суперечить мотивувальній частині судового рішення та свідчить про грубе ігнорування висновків суду.

Вважає, що станом на момент звернення до суду з даною заявою судове рішення не виконано відповідачем.

Відтак, на думку позивача, єдиним способом для відновлення порушеного права ОСОБА_1 та забезпечення реального виконання судового рішення є встановлення судом судового контролю за його виконанням.

Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відтак, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Суд зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13 червня 2017 року у справі № 21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на вищевикладене, суд вказує на те, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17.

Водночас, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України інститут судового контролю є чітко регламентованим. Зокрема, йому присвячені статті 287, 382 та 383 КАС України. Цими статтями визначено наступні способи судового контролю:

зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення (ч. 12 ст. 382 КАС України);

накладення штрафу за невиконання судового рішення (ч. 2 ст. 382 КАС України);

визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України);

визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені державним виконавцем чи іншою посадовою особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем (ст. 287 КАС України).

Судами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання з 05.12.2022: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , картки фізичної особи платника податків, скріншотом з застосунку «ДІЯ» довідки переселенця від 05.12.2022 № 1333-, виданої Сихівським ВСЗ УСЗ ДГП Львівської МР.

Тимчасове посвідчення № НОМЕР_3 (замість військового квитка), видане військовозобов`язаному ОСОБА_1 до отримання військового квитка, дійсне до 1.04.2008, містить відмітки: «Не служив», «14.01.2008 ОСОБА_2 неприд.зі зняттям з в/обліку по ст.15а п.1 пр.МО № 2 1994», «29.11.2019 ІНФОРМАЦІЯ_4 признан непридатним дл в/сл з виключенням з в/обл. по ст. 16а гр. ІІ пр. МО № 402 2008 р.», «Знятий з в/обліку 1.04.08 р. по ст.23 нак.МОУ № 842 від 09.06.06 р., Сєвєродонецький міськвійськом Корявий», та «Знято з військового обліку військовозобов`язаних Сєвєродонецьким МВК ст. 37 п.6 п.п. «3» 29.11.2019, ЗУ «ПВО»; ВС» (мовою оригіналу).

Зі скріншоту застосунку «Резерв+», наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 не на обліку, дані уточнено вчасно, дата уточнення даних 28.06.2024. Також міститься примітка «Потребує уточнення».

11.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з заявою, яку просив розглянути відповідно до порядку, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підпунктом 3, пункту 6, статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» і внести дані про виключення його з військового обліку до системи «Оберіг».

У заяві позивач зазначив, що є особою, яка на підставі підпункту 3 пункту 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки 29.11.2019 за результатами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за статтею 16а відповідно до Наказу МО № 402.

Листом від 07.08.2024 № Д/2524 відповідач повідомив позивача, що його заява від 11.07.2024 про внесення записів про виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних та призовників розглянута командуванням ІНФОРМАЦІЯ_6 , та повідомлено таке:

«Відповідно до алгоритму уточнення даних громадян, які перебувають на військовому, відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» у ІНФОРМАЦІЯ_7 . У разі звернення до ІНФОРМАЦІЯ_7 або їх відділів громадян, які зареєстровані на тимчасово окупованих територіях, яким надано статус внутрішньо переміщеної особи, ІНФОРМАЦІЯ_7 зобов`язані взяти їх на військовий облік за письмовою заявою, занести необхідні відомості до Реєстру та провести уточнення даних.

У разі, якщо такі особи нададуть військово обліковий документ з відміткою про виключення з військового обліку за станом здоров`я, але такі відомості відсутні в Реєстрі, такі громадяни беруться на військовий облік та направляються для проходження медичного огляду військово лікарською комісією, за результатами якої приймається відповідне рішення про придатність до військової служби.

Згідно вимог частини 3 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання.

Військовозобов`язані особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання повинні із паспортом громадянина України і військово обліковими документами звернутися до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно територіальної одиниці, для взяття на військовий облік, що передбачено пунктом 7 частини 1 Правил військового обліку (Додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 із змінами).

На підставі вищевикладеного для подальшого Вам потрібно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за теперішнім місцем проживання для постановки на військовий облік та проходження медичного огляду військово лікарською комісією».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2024, яке набрало законної сили 03.03.2025 у справі № 360/1219/24 позовні вимоги адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг»;

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг».

27 березня 2025 року ВПВР УЗПВР у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 77614913 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг».

Представником позивача подано до ІНФОРМАЦІЯ_6 адвокатський запит № 04/03/25 від 04.03.2025 року з проханням повідомити про результати повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг» на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 360/1219/24. Повідомити, чи внесено відомості щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку до системи «Оберіг».

У відповідь на своє звернення, представник позивача отримала лист-відповідь від 07.03.2025, в якій повідомлено, що згідно наявних баз даних громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває у даний час на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 . .. На архівному зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_6 документація військово лікарської комісії, котра діяла до повномасштабного вторгнення російської федерації проти України, тобто до 24.02.2022, при ІНФОРМАЦІЯ_6 не знаходиться, тому посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 не мають технічної можливості внести зміни до персональних військово облікових даних громадянина ОСОБА_1 у автоматизованій інформаційно комунікаційній системі «Оберіг». Зазначено, що для оновлення своїх персональних військово-облікових даних громадянину ОСОБА_1 необхідно згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» особисто звернутися до найзручніше розташованого до нього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Дійсно, відповідачем не враховано висновки суду, викладені у рішенні від 16.12.2024 у справі № 360/1219/24 стосовно того, що позивач не є військовозобов`язаним, призовником чи резервістом, так як був виключений з військового обліку 29.11.2019 у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби; ОСОБА_1 не має обов`язку звернення до ТЦК та СП та постановки на військовий облік чи оновлення своїх даних; ІНФОРМАЦІЯ_8 має обов`язок забезпечення актуалізації баз даних Єдиного державного реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі щодо ОСОБА_1 .

Разом з тим, у мотивувальній частині судового рішенні у справі № 360/1214/24 зазначено: «позовна вимога про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку є передчасною та не належить до задоволення, оскільки це питання по суті не розглянуто відповідачем, не надано оцінки достатності та повноті документів, доданих позивачем до цієї заяви з метою внесення відомостей до Реєстру».

Тобто, судом констатовано, що заяву не розглянуто по суті з точки зору достатності та повноти документів, доданих позивачем до цієї заяви з метою внесення відомостей до Реєстру.

Зі змісту відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.03.2025 № СД/1595 слідує, що відповідачем виконано рішення суду щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг», зокрема, питання розглянуто по суті і зазначено:

«Згідно наявних баз даних громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває у даний час на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 . .. На архівному зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_6 документація військово лікарської комісії, котра діяла до повномасштабного вторгнення російської федерації проти України, тобто до 24.02.2022, при ІНФОРМАЦІЯ_6 не знаходиться, тому посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 не мають технічної можливості внести зміни до персональних військово облікових даних громадянина ОСОБА_1 у автоматизованій інформаційно комунікаційній системі «Оберіг».

Питання щодо наявності чи відсутності справи ОСОБА_1 , висновку ВЛК, на підставі якого можна внести зміни до персонально облікових даних позивача, на архівному зберіганні у відповідача, судом при розгляді справи № 360/1219/24 не досліджувалися, не надавалася оцінка можливості внесення відповідачем відомостей щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку до системи «Оберіг» з огляду на достатність документів, наданих позивачем і наявних у відповідача.

Тобто, у разі незгоди з рішенням за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг», викладеним у листі від 07.03.2025 № СД/1595, позивач має право оскаржити такі рішення, дії, бездіяльність в окремому позовному провадженні, а не шляхом звернення з заявою в порядку статті 383 КАС України, оскільки судове рішення у справі № 360/1219/24, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2024 про внесення відомостей щодо виключення його з військового обліку до системи «Оберіг», виконано заяву розглянуто з викладенням підстав, які не були предметом розгляду у справі № 360/1219/24.

Посилання відповідача на частину третю статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» є помилковим та необґрунтованим, проте визнання в порядку статті 383 КАС України протиправним зазначення в листі від 07.03.2025 № СД/1595 наведеної норми не сприятиме відновленню порушених, на думку позивача, прав, які підлягають захисту шляхом звернення до суду в порядку позовного провадження.

Відтак, враховуючи виконання відповідачем судового рішення, а саме розгляду заяви позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з боку відповідача відсутні ознаки умисної протиправної поведінки, яка б свідчила про ухилення від виконання судового рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в адміністративній справі № 200/3444/23.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 360/1219/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 360/1219/24 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 26 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 28 травня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць