Справа № 380/2712/25
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 рокусправа № 380/2712/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Рудківської міської ради про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Рудківської міської ради (81440, Львівська область, Самбірський район, м.Рудки, площа Відродження, 1; ) в якому просить суд:

- зобов`язати голову Рудківської міської ради вжити всі необхідні заходи для прийняття рішення щодо визначення межі поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні Позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до статей 159-160 ЗК України;

- зобов`язати Виконавчий комітет Рудківської міської ради видати Позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відшкодувати матеріальні затрати в сумі 1000,00грн (Одна тисяча гривень) витрачені Позивачем на виготовлення ТзОВ «Західземлепроект» плану території земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні Позивача та ОСОБА_2 ;

- відшкодувати моральні збитки в сумі 5000,00грн (П`ять тисяч гривень) завдані ОСОБА_2 та її родичами, зумовлені бездіяльністю посадових і службових осіб Рудківської міської ради та умисним зволіканням у прийнятті рішення щодо поділу спільної земельної ділянки;

- відшкодувати судовий збір у розмірі 1 211,20грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок), сплачений Позивачем 11.02.2025, номер рахунку Позивача НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 325796.

Позовна заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 (далі Позивач) є співкористувачем земельної ділянки, розташованої в селі Конюшки-Тулиголівські Самбірського району Львівської області, яка фактично використовується двома особами Позивачем та ОСОБА_2 . На вказаній земельній ділянці розташовані два житлові будинки, при цьому право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить Позивачу, а на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 . З метою здійснення приватизації земельної ділянки під житловим будинком, що перебуває у власності Позивача, виникла необхідність встановлення меж поділу земельної ділянки, яка на даний час використовується сторонами спільно. У зв`язку з наявністю непорозумінь із ОСОБА_2 щодо визначення відповідної межі, Позивач була змушена неодноразово звертатися до органів місцевого самоврядування із відповідними заявами. Так, 28.09.2022 позивач прибула на земельну ділянку за усним запрошенням (по телефону) невідомого чоловіка, який не представився. Під час візиту на ділянці були присутні представники органу місцевого самоврядування. ОСОБА_2 на цю зустріч не з`явилася та офіційно не запрошувалась. Староста села повідомив, що генеральний план забудови села Конюшки-Тулиголівські відсутній. На підставі рекомендації спеціалістів позивач звернулась до ТзОВ «Західземлепроект», яке виконало топографо-геодезичні роботи на зазначеній земельній ділянці та розробило план розподілу. 31.05.2023 позивач подала до Рудківської міської ради заяву з проханням прийняти рішення щодо визначення межі земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні з ОСОБА_2 , додавши до заяви розроблений план. 15.06.2023 позивача було запрошено на засідання узгоджувальної комісії у відділ земельних ресурсів виконавчого комітету Рудківської міської ради. На вказаній зустрічі були присутні: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (чоловік Позивача), ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_6 , та її сестра ОСОБА_7 . Засідання комісії проводилося із порушенням встановленої процедури: не було оголошено про початок засідання, не визначено склад комісії, не обрано головуючого та секретаря, не вівся протокол засідання. Під час зустрічі позивачу було надано розроблений ТзОВ «Західземлепроект» план із зазначенням меж частини земельної ділянки, що припадає на її будинок, із чим вона погодилася. Однак ОСОБА_2 відмовилася погодитися з поділом та надала інший варіант меж поділу, запропонований її чоловіком, що був переданий ОСОБА_3 . Після ознайомлення із наданим Свідоцтвом на забудову садиби від 1969 року, яке належало ОСОБА_8 , ОСОБА_3 заявила про неможливість досягнення згоди між сторонами, після чого засідання було припинено. З протоколом засідання позивача не ознайомили, відповіді на заяву від 31.05.2023 вона не отримала. Лише після особистого звернення до міського голови ОСОБА_9 . Позивач змогла отримати лист-відповідь від 30.06.2023, який ОСОБА_3 самостійно видрукувала зі свого комп`ютера. 09.01.2025 позивач повторно звернулася до Голови Рудківської міської ради з заявою про необхідність прийняття рішення щодо визначення меж земельної ділянки для подальшої приватизації. У відповідь на цю заяву Позивач отримала лист від 24.01.2025 року №102/0230/25, в якому повідомлено, що Рудківською міською радою вжито усі можливі заходи реагування. Таким чином, органом місцевого самоврядування не було вчинено належних та достатніх дій, спрямованих на вирішення питання щодо визначення меж спільної земельної ділянки, чим фактично позбавлено позивача можливості реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим, позивач звернулася додо суду за захистом своїх прав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Кухар Н.А.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі №380/2712/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рудківська міська рада (далі Відповідач) подала відзив на позовну заяву (вх. №17691 від 03.03.2025), у якому просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на таке. Позивач звернулася до Рудківської міської ради із заявою щодо визначення меж та розподілу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . За розпорядженням міського голови було створено комісію, яка встановила, що відповідно до погосподарської книги №9 Погірцівського старостинського округу, житловий будинок №63 належить позивачу, а житловий будинок АДРЕСА_3 ОСОБА_10 . Обидві особи користуються земельними ділянками без правовстановлюючих документів. Оскільки межі ділянок не встановлені в натурі, комісія рекомендувала звернутися до землевпорядної організації для проведення геодезичних робіт та виготовлення технічної документації з подальшим її поданням на розгляд узгоджувальної комісії при виконавчому комітеті Рудківської міської ради. У травні 2023 року надійшли повторні заяви: від Позивача щодо межування земельної ділянки, у тому числі спільного заїзду, та від ОСОБА_2 щодо заперечення передачі такої земельної ділянки Позивачу. Комісією підтверджено, що Позивач надала план території площею 0,1545 га із включенням заїзду, однак згідно з даними погосподарської книги, її ділянка становить 0,10 га, а ділянка ОСОБА_2 0,18 га. На підтвердження спільного користування заїздом ОСОБА_2 додано свідоцтво на забудову садиби 1969 року. Комісія рекомендувала сторонам передбачити у технічній документації збереження заїзду у спільному користуванні. Також зазначено, що Рудківська міська рада не наділена повноваженнями щодо проведення робіт із землеустрою. Оскільки сторони не досягли згоди щодо межування земельної ділянки, а Позивач не надала належної технічної документації для розгляду, комісія повторно рекомендувала її виготовлення. Заявлення позивачем позовної вимоги щодо зобов`язання виконавчого комітету Рудківської міської ради надати дозвіл на виготовлення технічної документації є безпідставним. Згідно з ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин самостійно замовляє технічну документацію без необхідності отримання дозволу органу місцевого самоврядування. Орган місцевого самоврядування, у свою чергу, розглядає подану документацію відповідно до своєї компетенції, передбаченої пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Усі звернення Позивача були розглянуті належним чином у межах чинного законодавства, про що їй було надано письмову відповідь.

Позивач подала відповідь на відзив (вх. №18829 від 05.03.2025), у якій заперечив викладені у відзиві аргументи. Позивач зазначає, що у відзиві відповідач помилково посилається на розпорядження Рудківського міського голови №153/02-04 від 22.09.2022 як на підставу створення комісії для обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Однак відповідне розпорядження, відповідно до інформації з офіційного сайту міської ради (копія додається), стосується створення міської комісії з питань евакуації. В інший період з 19.09.2022 по 28.09.2022 жодних розпоряджень щодо створення комісії з обстеження земельної ділянки не видавалося. Відтак, твердження Відповідача щодо створення комісії є недостовірними. У погосподарській книзі №9 зазначено, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить Позивачу та розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, а будинок АДРЕСА_3 ОСОБА_10 на ділянці 0,18 га, тобто загальна площа 0,28 га. Проте згідно з планом, виготовленим ТзОВ «Західземлепроект» за результатами геодезичних робіт, загальна площа земельної ділянки складає 0,3634 га, що на 0,0834 га більше за дані погосподарської книги. Позивач також звертає увагу на невідповідність даних у погосподарських книгах. Так, за адресою АДРЕСА_2 у 1977 1979 відбувалося неодноразове внесення змін до площі земельної ділянки без пояснень (від 0,15 га до 0,20 га і потім до 0,16 га), з наявними виправленнями і підчистками, що є порушенням п.1.16.2 Інструкції з ведення погосподарського обліку. Крім того, у книзі за 2001 2005 ОСОБА_8 фігурує як голова двох різних домогосподарств за адресами: Центральна 49 та Центральна 65а. Будинок на Центральній 49 був зруйнований ще у 1969 році і розташовувався впритул до новозбудованого на 65а, що ставить під сумнів достовірність зазначених реєстрацій. На підставі виявлених формальних невідповідностей та порушень Інструкції, позивач стверджує, що дані погосподарських книг не можуть бути використані для визначення пропорцій розподілу земельної ділянки. Також Позивач просив надати копію свідоцтва, на яке посилається відповідач як на підтвердження спільного користування заїздом. Проте Рудківська міська рада надала відмову (копії листування додаються). Посилання відповідача у відзиві на норми законодавства стосуються виключно приватизованих ділянок, що не стосується предмету даної справи. У період з 19.09.2022 по 09.01.2025 позивач тричі звертався до міського голови щодо визначення меж та поділу ділянки, однак жодного розпорядження про створення узгоджувальної комісії або рішення по суті заяв не було прийнято.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 має у спільній частковій власності земельну ділянку за адресом АДРЕСА_2 .

У зв`язку з необхідністю приватизацією відповідної частини земельної ділянки Позивач 19.09.2022 звернулась із заявою до органу місцевого самоврядування ( Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області) щодо визначення меж та розподілу спільної земельної ділянки за вказаними адресами.

У відповідь на заяву від 19.09.2022 Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області повідомила позивача про те що комісією проведено обстеження земельних ділянок, де встановлено що позивач та гр. ОСОБА_10 користуються земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд без правовстановлюючих документів. Оскільки межі присадибних ділянок не встановлені в натурі, а Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області не наділена повноваженнями щодо проведення робіт із землеустрою, не володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі міської ради не працюють за основним місцем роботи сертифіковані інженери землевпорядники, які є відповідальними за якість роботи землеустрою, рекомендується звернутися до суб`єкта господарювання з метою проведення топографо-геодезичних робіт.

31.05.2023 позивач повторно звернулася до Рудківської міської ради із заявою про визначення меж спільної земельної ділянки, до якої долучено розроблений ТзОВ «Західземлепроект» план ділянки.

У відповідь на заяву від 31.05.2023 Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області повідомила позивача про те, що оглянувши план території земельних ділянок, комісія Рудківської міської ради рекомендувала позивачу при виготовленні технічних документацій із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 залишити заїзд до будинків у спільному користуванні.

Позивач 22.05.2024 звернулася до Голови Рудківської об`єднаної територіальної громади із заяву у якій просила надати копію Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, яке було видано забудовнику ОСОБА_8 у 1969 році.

Листом від 21.06.2024 №53/02-15/24 Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області повідомила позивача про те, що видання копії вказаного Свідоцтва не вбачається можливим. Рекомендовано звернутися до архівного відділу Самбірської районної державної адміністрації.

Позивач 09.01.2025 звернулася до Голови Рудківської об`єднаної територіальної громади із заявою прийняти рішення щодо визначення меж земельної ділянки для подальшої приватизації.

У Листі від 24.01.2025 №102/0230/25 зазначено, що повторний розгляд заяви не здійснюється, так як Рудківською міською радою вжито всіх можливих заходів реагування на попередні звернення. Роз`яснив, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Позивач вважає дії Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області щодо невжиття всіх дій щодо визначення меж поділу земельної ділянки протиправними відтак звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради.

Згідно з ст. 89 З ЗК України Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки:

а) подружжя;

б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними;

в) співвласників жилого будинку;

г) співвласників багатоквартирного будинку.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Згідно з ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення. У рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Відповідно до ст.160 ЗК України сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Отже, згідно з приписами ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства,

З огляду на зміст питань, за вирішенням яких звертався позивач до відповідача, заява у зв`язку з порушенням його прав як землекористувача підлягала розгляду та вирішенню в порядку, встановленому зазначеними вище нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до п.п. 5 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення земельних спорів віднесено до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Отже, вказаною нормою чітко визначено, що саме до відання виконавчих органів сільських, селищних та міських рад належать такі делеговані повноваження, як вирішення земельних спорів.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип належного урядування, зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Дії або рішення суб`єкта владних повноважень вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках, коли такими діями порушуються суб`єктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються).

Правомірне очікування виникає у особи в тому випадку, коли внаслідок правового регулювання зі сторони суб`єкта владних повноважень у особи наявне розумне сподівання, що стосовно неї суб`єкт владних повноважень буде діяти саме так, а не інакше.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч.4-5 ст.159 ЗК України у рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Отже, орган місцевого самоврядування за результатами розгляду земельного спору повинен прийняти рішення, проте у спірному випадку земельний спір не вирішений.

За правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі №П/9901/137/18, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У межах спірних правовідносин наявні ознаки пасивної поведінки відповідача щодо розгляду заяви позивача, так як така не розглядалась, відповідь надано в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Незважаючи на вказані вище правові норми, закріплені Земельним кодексом України, відповідачем у справі не було здійснено належних дій щодо забезпечення розгляду звернення про вирішення земельного спору, що створило позивачу перешкоди для захисту його прав та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивача відповідно Земельного кодексу України

Також, враховуючи вищенаведене, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2025 відповідно до вимог Земельного кодексу України, із урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування матеріальних затрат в сумі 1000,00 грн витрачені позивачем на виготовлення ТзОВ «Західземлепроект» плану території земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні Позивача та ОСОБА_2 суд зазначає, що така до задоволення не підлягає, так як зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача судом не встановлено.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральних збитків в сумі 5000,00грн завданих ОСОБА_2 та її родичами, зумовлені бездіяльністю посадових і службових осіб Рудківської міської ради та умисним зволіканням у прийнятті рішення щодо поділу спільної земельної ділянки, суд зазначає таке.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, приписами ч.ч 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України де передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням обставин справи, наявних у справі письмових доказів факт заподіяння моральної та матеріальної шкоди позивачем не доведено, позаяк позивачем не зазначено, в чому саме полягають моральні страждання, їх характер та тривалість, з яких міркувань останній виходив визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір підлягає стягнення з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Рудківської міської ради про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рудківської міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 09.01.2025 відповідно до Земельного кодексу України.

Зобов`язати Рудківську міську раду повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2025 відповідно до вимог Земельного кодексу України, із урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рудківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рудківська міська рада (81440, Львівська область, Самбірський район, м.Рудки, площа Відродження, 1; ).

СуддяКухар Наталія Андріївна