Справа № 134/445/25
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/445/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивача адвоката Близнюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

24 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить скасувати постанову № 24/2703 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 24.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови 12 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , офіцером відділення рекрутингу та комплектування та соціальної підтримки старшим лейтенантом ОСОБА_3 було встановлено, що у нього (позивача) як у військовозобов`язаного був відсутній при собі військово-обліковий документ, що підтверджується відеозаписом, тим самим він порушив вимоги абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 р. № 1487 (зі змінами).

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати з огляду на наступне.

Так, позивач вказує, що 12 жовтня 2024 року він перебував з напарником на господарському дворі, де займався ремонтом сільськогосподарської техніки, та близько 12 години до двору через суміжну земельну ділянку увійшли працівники поліції з метою перевірки документів. Оскільки він на той час досяг 54-річного віку, поліцейські перевірили його на предмет ухилення від мобілізації, перебування в розшуку тощо, та не мали до нього жодних претензій. У зв`язку із неоновленням ним військово-облікових даних (що з`ясувалося після дзвінка працівника поліції до ТЦК та СП), його повідомили про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він сказав поліцейському, що йому необхідно переодягнутися, оскільки він був у брудному робочому одязі, та взяти документи, так як у нього було лише посвідчення водія, яке знаходилося в автомобілі. Проте поліцейський його запевнив, що нічого не потрібно, і тому він у супроводі працівників поліції власним автомобілем прибув до розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перевірили його особу, видали повістку на проходження ВЛК та повідомили, що він може йти. Однак, уже на виході невідома йому особа у військовій формі заборонила йому вихід через відсутність у нього військово-облікового документа. В подальшому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 2/24/481.

Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по теперішній час. При цьому Законом України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року, який набув чинності 19 травня 2024 року, статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Держателем Реєстру є Міністерство оборони України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 5 цього ж Закону, Держатель Реєстру організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри».

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Позивач вважає, що, маючи можливість отримати інформацію про нього як військовозобов`язаного з інших відомчих реєстрів, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 її не було використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення всіх обставин справи.

Він не отримував жодних повісток або викликів, тому не знав про дату розгляду справи. Зазначення в протоколі дати розгляду не є належним повідомленням. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури, оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 26 березня 2025 року позивачу поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 год. 10 хв. 07 квітня 2025 року. Окрім того, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені копії матеріалів справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (постанова № 24/2703 від 24.10.2024 року).

Ухвалою Крижопільського районного суду від 07 квітня 2025 року розгляд справи було відкладено на 09 год. 30 хв. 22 квітня 2025 року через ненадходження від ІНФОРМАЦІЯ_2 витребуваних судом доказів.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 22 квітня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 застосовано заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку ч. 2 ст. 149 КАС України за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема неподання витребуваних судом доказів без поважних причин та неповідомлення суду про неможливість подати такі докази.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 07 травня 2025 року відповідачу поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 . Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про скасування ухвали про застосування заходів процесуального примусу від 22 квітня 2025 року. Окрім того, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали фото- і відеофіксації перевірки документів у ОСОБА_1 12 жовтня 2024 року. В зв`язку з витребуванням нових доказів розгляд справи було відкладено на 10 год. 00 хв. 27 травня 2025 року.

23 травня 2025 року від представника відповідача Ліщини Я.М. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він вказує, що ретельно проаналізувавши службові відео- та фотоматеріали було встановлено відсутність відеозапису оповіщення ОСОБА_1 представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим призначено службове розслідування. Те, що додатком до протоколу № 2/24/481 від 12.10.2024 зазначено «диск», на думку представника відповідача, не означає, що на ньому могла міститися чи містилася інформація, пов`язана із фіксацією перевірки документів у ОСОБА_1 . Враховуючи відсутність такого відеозапису взагалі, ІНФОРМАЦІЯ_4 не може надати суду витребуваний доказ. У зв`язку з виправленням допущенного порушення та надання пояснень щодо причин невиконання вимоги суду, посилаючись на положення ст. 149 КАС України, представник відповідача просить скасувати ухвалу Крижопільського районного суду у даній справі від 22.04.2025 року про застосування до ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів процесуального примусу шляхом накладення штрафу в розмірі 908,40 грн.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 27 травня 2025 року задоволено вищевказане клопотання представника відповідача та скасовано ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року про застосування до ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів процесуального примусу шляхом накладення штрафу в розмірі 0,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 грн. 40 коп.

В судовому засіданні 27.05.2025 представник позивача адвокат Близнюк В.В. підтримав позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Як вбачається із поданого відзиву на позовну заяву, відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення проти заявлених позовних вимог, посилається на те, що 12 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , офіцером відділення рекрутингу та комплектування та соціальної підтримки старшим лейтенантом ОСОБА_3 було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був відсутній при собі військово-обліковий документ. З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 12 жовтня 2024 року старшим лейтенантом ОСОБА_3 було складено адміністративний протокол № 2/24/481 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також про його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у протоколі № 2/24/481 від 12.10.2024 року. Окрім того, ОСОБА_1 отримав копію протоколу № 2/24/481, про що свідчить його підпис у протоколі. Враховуюче вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно надавши оцінку доказам, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000,00 грн.

Так, відповідно до п. 49, 51 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі Порядок), у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися: у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України - представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби; за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.

Відповідно до абз. 4, 5 п. 54 Порядку, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 3 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі Правила), у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Отже, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , має кваліфікуватися за частиною 3 статті 210 КУпАП, адже за відсутності військово-облікового документу у військовозобов`язаного громадянина України неможливо встановити його приналежність до військового обліку, а у разі встановлення його персональних даних із системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» неможливо виявити розбіжності між цими даними та даними військово-облікового документу.

Представник відповідача вказує, що під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 було дотримано всіх вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю такого.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, оскільки згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2024 року офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 2/24/481 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, 12 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній при собі військово-обліковий документ, тим самим він порушив вимоги абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 р. № 1487.

Позивача було повідомлено про те, що розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності відбудеться о 10 год. 00 хв. 24 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 21, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

24 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 24/2703 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 12 жовтня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , офіцером відділення рекрутингу та комплектування та соціальної підтримки старшим лейтенантом ОСОБА_3 було встановлено, що військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не мав при собі військово-обліковий документ, що підтверджується відеозаписом, чим порушив вимоги абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2022 р. № 1487 (зі змінами), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач, вважаючи вищевказану постанову протиправною, звернувся до суду із адміністративним позовом з метою захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за ч. 3 ст. 210 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період .

Приміткою до ст. 210 КУпАП, встановлено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Так, відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Відповідно до п. 25 вказаного Порядку громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 49 Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Суд вважає, що в даному випадку положення примітки до статті 210 КУпАП не підлягають застосуванню, адже з аналізу вищевказаних правових норм слід зробити висновок, що призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що оскаржувана постанова була винесена без його участі, то згідно ст. 268 КУпАП (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваної постанови) справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В даному випадку про місце і час розгляду справи позивач був своєчасно сповіщений, що підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення № 2/24/481 від 12 жовтня 2024 року, копію якого він отримав у день його складення. Відтак, на переконання суду, додаткове надсилання позивачу повістки не було необхідним.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення захисника чи про відкладення розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, відсутність у позивача при собі військово-облікових документів за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин не заперечується стороною позивача.

Разом з тим, 11 жовтня 2024 року набув чинності наказ №?532 від 6 серпня 2024 року, у якому Міністерство оборони України затвердило Інструкцію із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації. Відповідно до вказаної Інструкції уповноважені представники ТЦК та СП під час перевірки військово-облікових документів, фіксування порушень, мають застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції автоматичної фото- та відеофіксації. Під час здійснення фото- та відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки уповноваженим представником ТЦК та СП військово-облікових документів портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях або іншим способом, який забезпечує відеозйомку.

В оскаржуваній постанові зазначено, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом. Водночас у додаткових поясненнях, які надійшли до суду 23 травня 2025 року, представник відповідача Ліщина Я.М. вказує про неможливість надати такий відеозапис в зв`язку з його фактичною відсутністю.

Таким чином, незрозуміло на підставі яких саме доказів було зроблено висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, адже протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 р. № 3.

Згідно п. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Винесення постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується постановою Верховного Суду у справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 року, подібні постанови підлягають скасуванню.

Суд дійшов висновку, що відповідачем неповно досліджено матеріали справи при винесенні оскаржуваної постанови, що є безумовною підставою для скасування постанови в такій справі, втім суд у даній справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Наприклад, позивач просить визнати протиправними дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, однак не просить суд зобов`язати його вчинити певні дії чи прийняти рішення; просить визнати протиправним акт індивідуальної дії, однак не просить суд про його скасування тощо.

Отже, суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, однак відповідно до імперативних вимог процесуального законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 804/1457/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 802/295/17-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а.

У даному випадку позивач просить суд лише скасувати оскаржувану постанову як незаконну, однак не просить надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) чи закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 24/2703 від 24 жовтня 2024 року, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно позивача надіслати на новий розгляд до компетентного органу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом задоволено позовну заяву, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-245, 271, 286, 293 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову № 24/2703, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 24 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно ОСОБА_1 надіслати на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя