Справа № 380/20168/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2025 року

м. Київ

справа №380/20168/23

адміністративне провадження № К/990/18178/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі №380/20168/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №353 о/с від 23.08.2023 "Про особовий склад";

- визнати протиправним та скасувати наказ №2892 від 18.08.2023 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Львівського РУП №1 ГУНП" в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно слідчого, відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого, відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області з 24.08.2023;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.08.2023 по день ухвалення судом рішення, з відрахуванням обов`язкових податків і зборів, з розрахунку 1215,59 грн за кожен день вимушеного прогулу;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі в день звільнення компенсації за невикористані дні основної щорічної за 2021,2022 та 2023 роки оплачуваної відпустки в сумі 65367,14 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної за 2021,2022 та 2023 роки оплачуваної відпустки в сумі 65367,14 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 у справі №380/20168/23 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №353 о/с від 23.08.2023 «Про особовий склад».

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №2892 від 18.08.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Львівського РУП №1 ГУНП» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно слідчого, відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого, відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області з 24.08.2023.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.08.2023 по 18.03.2025 з відрахуванням обов`язкових податків і зборів, 335932 грн 71 коп.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць 17588 грн 10 коп. звернута до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, 29.04.2025 Головне управління Національної поліції у Львівській області подало касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2025 зазначену касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі; скарги в новій редакції з доказами її направлення іншим учасникам справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

21.05.2025 Головне управління Національної поліції у Львівській області через систему «Електронний суд» подало до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій просить продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, визначених ухвалою Верховного Суду від 12.05.2025 в частині сплати судового збору на тридцять днів.

Проаналізувавши уточнену касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині наведення підстав касаційного оскарження, з огляду на наступне.

Верховний Суд повторно звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Перевіркою змісту поданої у цій справі уточненої касаційної скарги встановлено, що скаржник указує на те, що суд апеляційної інстанції вибірково оцінив докази та аргументи наявні у матеріалах справи, взявши до уваги тільки докази неправомірності дій відповідача, а також застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу скаржника, що в ухвалі Верховного Суду від 12.05.2025 наголошувалося на тому, що всупереч вимогам КАС України скаржником не наведено чіткого переліку норм, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі, у взаємозв`язку з посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Проте, подаючи уточнену касаційну скаргу, відповідач не навів чіткого переліку норм, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та не вказав який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі, у взаємозв`язку з посиланням на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник повторно викладає обставини справи, цитує правові норми, а його доводи зводяться до незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині належного наведення підстав касаційної скарги.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Щодо клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору.

Оскільки скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги в частині належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, що є підставою для повернення такої скарги, то Суд доходить висновку про відсутність підстав для вирішення питання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі №380/20168/23 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Судді Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук Н.М. Мартинюк