Справа № 340/2286/25
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2286/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 93 від 22.01.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та трудової діяльності згідно записам трудової книжки НОМЕР_1 з 01.09.1982 по 18.02.1989, з 07.08.1989 по 20.06.1990, з 15.10.1990 по 23.01.1995, з 01.02.1995 по 24.11.1995, з 24.11.1995 по 04.12.1996, з 14.09.1997 по 24.12.1997, з 13.01.1998 по 28.09.1998, з 12.10.1998 по 25.03.1999 та з 30.08.1999 по 23.03.2000 та період роботи з 01.11.1996 по 18.07.1997 на підставі довідки № 39 від 18.07.1997 та довідки від 22.08.1997 № 613, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 22.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням відповідача № 93 від 22.01.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано: період ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 22.08.1997 № 613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування; період роботи згідно довідки № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи; період роботи з 12.10.1998 згідно трудового договору, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища Позивача та дати припинення дії договору. В даній довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999); період навчання згідно диплома серія НОМЕР_2 від 18.02.1989, з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки період навчання перевищує встановлений термін навчання; період роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок; період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно свідоцтва № 3013/54, оскільки перетинається з періодами роботи. Відмову відповідача у призначенні пенсії вважає незаконною, прийнятою суто формально та необґрунтовано. Зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, заповнення та ведення якої здійснюється власником або уповноваженим органом. Тому, особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, стверджує, що неправильне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування органом Пенсійного фонду України страхового стражу позивача. Також вказувала, що наявні відповідні записи у трудовій книжці, відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому на її думку період трудової діяльності з 12.10.1998 по 25.03.1999 має бути зарахований на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 . Крім того, вважає, що до її страхового стажу повинен бути зарахований період навчання в Ленінградському політехнічному інституті у період з 01.09.1982 по 18.02.1989. Також зауважувала, що період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 дійсно перетинається з періодом роботи з 30.12.1995 по 04.12.1996, тому має бути зарахований період роботи з 30.12.1995 по 04.12.1996 згідно записам трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші. Період трудової діяльності з 01.11.1996 по 18.07.1997 також на думку позивача має бути зарахований до страхового стажу на підставі наявних документів, а саме довідки № 39 від 18.07.1997, виданої приватним підприємцем ОСОБА_2 та довідки про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України від 22.08.1997 № 613. Відмова у призначенні пенсії перешкоджає у реалізації її конституційних прав.

Ухвалою судді від 28.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.62).

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.67-69), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що 15.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення від 22.01.2025 за №93 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначав, що за нормами ст. 26 Закону 1058- ІV починаючи з 01.01.2024 по 31.12.2024 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року. У разі відсутності вказаного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності, зокрема, страхового стажу з 01.01.2027 по 31.12.2027- від 24 до 34 років. У разі відсутності починаючи з 01.01.2019 зазначеного страхового стажу, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності стажу не менше 15 років. Звертав увагу, що наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. При опрацюванні наявних документів позивачки, страховий стаж особи становить 20 років 5 місяців 8 днів, вік на дату звернення 60 років, а необхідний страховий стаж повинен становити не менше 31 року. Вказував, що до страхового стажу не зараховано: період ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 22.08.1997 № 613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування; період роботи згідно довідки № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи; період роботи з 12.10.1998 згідно трудового договору, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища заявниці та дати припинення дії договору. В даній довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999); період навчання згідно диплома серія НОМЕР_2 від 18.02.1989, з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки період навчання перевищує встановлений термін. Необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання; період роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок; період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно свідоцтва №3012/54, оскільки перетинається з періодами роботи. Страховий стаж з 01.05.2000 зараховано згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування. Вважає, що в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства.

Третьою особою надані пояснення щодо позову, в яких заперечувала проти позовних вимог, та вказувала, що права на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону, з урахуванням наявних документів, позивачка не має в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. (а.с.77-80) Таким чином, вважає, що головне управління діяло в межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що управлінням вчинено будь-які протиправні дії відносно позивача.

Позивачкою надано відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача. (а.с.125-126).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2025 звернулася до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. (а.с.73)

Заяву позивачки розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком від 22.01.2025 №93. (а.с.74) Рішення мотивовано відсутністю необхідного страхового стажу, не зараховано до страхового стажу:

- період ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 22.08.1997 № 613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування;

- період роботи згідно довідки № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи;

- період роботи з 12.10.1998 згідно трудового договору, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища заявниці та дати припинення дії договору. В даній довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999);

- період навчання згідно диплома серія НОМЕР_2 від 18.02.1989, з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки період навчання перевищує встановлений термін. Необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання;

- період роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок;

- період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно свідоцтва № 3012/54, оскільки перетинається з періодами роботи.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.а ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1-3 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок прийняття та оформлення документів для призначення пенсії за віком врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно пункту 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (у випадках, передбачених абзацами четвертим та п`ятим пункту 1.1 цього розділу цього Порядку), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Право на призначення пенсії за віком при автоматичному призначенні (без звернення особи) визначається на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), наявних на дату досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону. У разі якщо даних про страховий стаж у системі персоніфікованого обліку (у тому числі за періоди до впровадження персоніфікованого обліку) недостатньо для призначення пенсії за віком, орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на вебпорталі або засобами Порталу Дія, про відсутність таких відомостей та порядок подання необхідних для призначення пенсії документів (за наявності). При надходженні документів про страховий стаж протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, пенсія призначається у строк, визначений абзацом другим пункту 1 частини першої статті 45 Закону. Якщо документи не будуть подані у зазначений строк, вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України "Про відпустки", включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Тобто, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 розділу ІІІ ("Пенсії за віком у солідарній системі") Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону №1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років (ч.3 ст.26 Закону №1058-IV).

Частиною 4 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, обґрунтоване відсутністю необхідного страхового стажу - не менше 31 року. Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 розраховано з врахуванням поданих документів та складає 20 років 5 місяців 8 днів, при цьому не враховано певний страховий стаж, зокрема, період роботи, згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Проте, суд не погоджується з такими доводами відповідача.

Так, на час початку заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Згідно п.п.1.1-1.3 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом щодо трудової діяльності робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Особи, які надходять на роботу як робітники та службовці вперше, зобов`язані подати адміністрації довідку про останнє заняття, видану за місцем проживання відповідною житлово-комунальною організацією, селищною або сільською Радою народних депутатів, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом), повинна бути засвідчена виконавчим; звільнені з лав Збройних Сил СРСР зобов`язані пред`явити адміністрації військовий квиток.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження). (п.2.3 Інструкції №162)

Згідно п.2.4 Інструкції №162 з кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма №Т -2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша).

У разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу. У разі потреби адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. (п.п.2.5, 2.6 Інструкції №162).

Відповідно до п.п.2.10-2.11 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта середня, середня спеціальна та вища вказується лише на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути здійснений лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу тощо).

Професія чи спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту чи іншого належно оформленого документа.

Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

В подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників», де передбачено що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Отже, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність працівників підтверджується трудовою книжкою встановленого взірця, що є основним документом про їх трудову діяльність, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи.

Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки серія НОМЕР_3 містяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність: мовою оригіналу « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , образование высшее, профессия, специальность инженер електронной техники.» Також міститься підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки та печатка підприємства, на якому вперше приймалася на роботу позивачка та заповнювалася ця трудова книжка. Крім того, усі записи трудової книжки містять інформацію про посаду, яку займала позивачка, періоди та місце роботи, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої посадової особи та печатку підприємства.

Факт працевлаштування позивачки в спірний період підтверджується записами у трудовій книжці та при цьому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами позивача, що відсутність дати заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу позивачки, який зазначеній у такій трудовій книжці. Неврахування даних, які містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_3 для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням конституційних прав позивачки на отримання належного пенсійного забезпечення.

Щодо незарахування періоду навчання з 01.09.1982 по 18.02.1989 згідно диплома серія НОМЕР_2 від 18.02.1989.

Відповідно до п.«д» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до диплому НОМЕР_2 (а.с.83-84), виданого 18.02.1989 року, ОСОБА_1 у 1982 році вступила до Ленінградського ордену Леніна політехнічного інституту ім. М.І. Калініна та в 1989 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю "Технологія спеціальних матеріалів електронної техніки" та рішенням державної екзаменаційної комісії від 18.02.1989 року їй була присвоєна кваліфікація "інженера електронної техніки".

У трудовій книжці серії НОМЕР_3 міститься запис - з 01.09.1982 по 18.02.1989 навчання у Ленінградському політехнічному інституті, диплом НОМЕР_2 (а.с.15, 101зв.)

Відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки згідно з освітньо-професійною програмою закладів вищої освіти, нормативний термін навчання не може перевищувати чотирьох - п`яти років, в свою чергу період навчання позивача становить 6 років 5 місяців 18 днів. При цьому у спірному рішенні зазначено про необхідність надання уточнюючої довідки.

Проте, суд, зазначає, що на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії в Україні діє воєнний стан та дипломатичні відносини з країною-агресором припинені.

При цьому, з огляду й на положення ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, реалізувати своє право щодо направлення відповідних запитів в російську федерацію з метою перевірки періоду навчання позивачки, зазначеного у дипломі, Управління немає можливості.

Отже, суд доходить висновку, що неможливість позивачки та органу пенсійного фонду підтвердити під час дії в Україні воєнного стану відомості, що зазначені у дипломі про термін навчання, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу. При цьому суд також враховує, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність диплому вимогам законодавства. До того ж, неможливість отримання уточнюючої довідки за наявності запису в трудовій книжці не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивачку, така обставина не пов`язана з її волею.

Щодо незарахування періоду навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно свідоцтва №3013/54, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи.

У трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 містяться записи (а.с.18):

№8 - 24.11.1995 прийнята бухгалтером до Спільного українсько-німецького підприємства АС ЛТД, наказ №17 від 24.11.1995; 30.12.1995 переведена на посаду головного бухгалтера, наказ № 22/12-ОК від 30.12.1995;

№9 04.12.1996 звільнена за власним бажанням, наказ № 57-ОК від 03.12.1996.

Відповідно до свідоцтва №3013/54, виданого Харківським фінансово-економічним інститутом 21.10.1996 року, позивачка навчалась з 24.05.1996 по 21.10.1996 за спеціальністю "Бухгалтерський облік підприємства". (а.с.97)

Так, період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 дійсно перетинається з періодом роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996.

Проте перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші, тому період роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996 має бути зарахований до страхового стажу позивачки у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Щодо незарахування до стажу з 01.11.1996 по 18.07.1997 - періоду ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 22.08.1997 №613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування; період роботи згідно довідки № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номери та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи.

Так, судом встановлено, що записи про трудову діяльність позивачки з 01.11.1996 по 18.07.1997 відсутні в її трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

У довідці №39 від 18.07.1997 зазначено, що в період з 1 листопада 1996 по 18 липня 1997 ОСОБА_1 працювала у приватного підприємця ОСОБА_2 на посаді бухгалтера. (а.с.40, 87)

При цьому, позивачка стверджувала, що працюючи у приватного підприємця ОСОБА_2 , паралельно здійснювала підприємницьку діяльність, про що їй видано довідку №613 від 22.08.1997, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за період з 01.11.1996 по 18.07.1997 сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України. (а.с.41, 94).

Так, з огляду на положення ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до п.4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене періоди здійснення фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи, проте для їх зарахування необхідно дотриматися певних умов, зокрема підтвердити належними доказами сплату страхових внесків.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 року №11-1 було затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів (чинна на час видачі довідки №613), яка визначала на території України порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями (надалі - "Підприємства") незалежно від форм власності і господарювання, виду діяльності, галузевої належності та громадянами обов`язкових внесків на державне соціальне страхування та обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також витрачання його коштів.

Відповідно до п.2 цієї Інструкції платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є, зокрема: громадяни-підприємці, що використовують працю фізичних осіб на умовах найму.

Платниками обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду є: усі працюючі громадяни, у тому числі ті, що працюють за угодами цивільно-правового характеру. Громадяни, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю, а також адвокати, їх помічники, приватні нотаріуси та інші громадяни, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно її праці.

Платники, перелічені в пп. 2.2; 2.3; 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.

Платники внесків зобов`язані зареєструватись у районних (міських) відділах Пенсійного фонду у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності чи прийняття рішення про створення установи, організації або з дня укладення угоди, у тому числі цивільно-правового характеру, з найманим працівником.

Згідно п.7.7 Інструкції №11-1 орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових внесків (додаток 4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

Основним документом, який підтверджує трудову діяльність є трудова книжка, записи про трудову діяльність позивачки у період з 01.11.1996 по 18.07.1997 відсутні. У довідці № 39 від 18.07.1997, відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи. Інших доказів на підтвердження роботи у приватного підпримємця ОСОБА_2 , суду не надано.

Разом з тим, суд враховує, що у довідці №613 від 22.08.1997, яка видана Черкаським обласним управління Пенсійного фонду України та відповідає формі довідки, затвердженій Інструкцією №11-1, вказано, що позивачка у період з 01.11.1996 по 18.07.1997 сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України, тому суд вважає, що цей період повинен бути зарахований позивачці до її страхового стажу.

Крім того, у разі виникнення буд-яких сумнівів, з огляду на вимоги ч.3 ст.44 Закону №1058-IV у пенсійного органу є право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення і як самого права на пенсію, так й на підтвердження стажу роботи.

Щодо періоду роботи з 12.10.1998 згідно трудового договору, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища заявниці та дати припинення дії договору. У довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999).

Відповідно до трудової угоди від 12.10.1998, укладеної між приватним підприємцем ОСОБА_4 та позивачкою, остання зобов`язувалася виконувати бухгалтерські та розрахункові операції, а ОСОБА_4 виплачувати заробітну плату за виконану роботу. Угода дійсна з 12.08.1998 по 12.10.1999р. (а.с.110)

Так, дійсно у даному договорі містяться виправлення прізвища позивачки та дати по яку дійсна угода.

При цьому, відповідно до довідки, виданої приватним підприємцем ОСОБА_4 , підтверджено, що ОСОБА_1 працювала по трудовій угоді від 12.10.1998 на посаді бухгалтера з 12.10.1998 по 15.03.1999 з окладом 150 грн. (а.с.110зв.)

Також, у трудовій книжці серії НОМЕР_3 містяться записи (а.с.20):

№14 12.10.1998 прийнята бухгалтером до приватного підприємця ОСОБА_4 , трудова угода від 12.10.1998;

№15 25.03.1999 звільнена за згодою сторін, наказ №5 від 25.03.1999.

Щодо наявності розбіжності в періодах роботи: в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999, то останнє жодним чином не впливає на здобутий за цей період страховий стаж позивачки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та в цій трудовій книжці наявні відповідні записи, які відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому вказаний період трудової діяльності позивачки з 12.10.1998 по 25.03.1999 має бути зарахований на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Отже, з огляду на вищевикладене, неврахування трудової книжки позивача, диплому про навчання НОМЕР_2 , довідки №613 від 22.08.1997 для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням її конституційних прав на отримання належного пенсійного забезпечення.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачці пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 безпідставно не враховано до страхового стажу (трудового стажу) періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , а також необґрунтовано відмовлено у врахуванні диплому НОМЕР_2 та довідки №613 від 22.08.1997.

Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивачки та можливість його захисту в обраний нею спосіб, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22.01.2025 №93 винесено протиправно, необґрунтовано та не пропорційно, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що відповідачем прийнято протиправне рішення та при цьому не зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи згідно трудової книжки трудової книжки серії НОМЕР_3 , та неврахування диплому НОМЕР_2 , довідки №613 від 22.08.1997, тому суд вважає, що належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.01.2025 року, зарахувавши до страхового стажу позивача вказані періоди роботи згідно трудової книжки та диплома й довідки.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1211,20 грн. (а.с.43) слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22.01.2025 №93 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.01.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання та роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 , та період роботи з 01.11.1996 по 18.07.1997 на підставі довідки від 22.08.1997 № 613, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА