Справа № 573/49/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р.Справа № 573/49/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Черкашина М.С., вул. Шевченка, 17, м. Білопілля, Білопільський, Сумська, 41800, повний текст складено 31.03.25 року по справі № 573/49/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області , Капітана поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Реви Максима Валерійовича

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, капітана поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Реви Максима Валерійовича ,в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову від 08.01.2025 серії ЕГА №1656853 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що спірна постанова складена неправомірно, а його дії 08.01.2025 не містять складу адміністративного правопорушення, оскільки у позивача було достатньо підстав для виклику поліції, щоб перевірити та зафіксувати порушення його прав як власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: проживання сторонньої особи у його власності без дозволу, не допуск у власну квартиру де знаходяться його речі, зміна замків у вхідних дверях з метою перешкоджання потрапити у квартиру.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставин справи, просить рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17.03.2025 скасуватита ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова складена неправомірно, а дії позивача були направлені на захист своїх прав, отже виклик правоохоронних органів 08.01.2025 здійснено правомірно і його дії не містять складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач капітан поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_2 зазначив, що підставою для винесення спірної постанови є те, що в квартирі заявника проживає невідома жінка, а квартира належить на праві власності заявнику. Однак, під час надання пояснень 08.01.2025 жінки ОСОБА_3 , що перебувала у квартирі АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_1 її знав раніше, оскільки вона проживала із дозволу колишньої дружини позивача. Таким чином, повідомлення про те, що в квартирі проживала невідома жінка без певних правових підстав не підтвердилось і сам виклик на лінію "102" є завдомо неправдимим.

До Другого апеляційного адміністративного суду від капітана поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Реви М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відсутністю світла та мережі інтернет.

Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що з метою дотримання строку розгляду справи необхідно продовжити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, а у задоволенні заяви відповідача відмовити.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.01.2025 поліцейським Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Ревою М.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1656852, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3400,00 грн.

Зі змісту постанови встановлено, що 08.01.2025 о 13 год. 47 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції на лінію 102 та повідомив, що в його домоволодінні проживає невідома йому особа та знімає квартиру, хоча насправді квартира за вказаною адресою є спільно набутим майном подружжя з ОСОБА_5 , а квартирантка ОСОБА_3 проживає з 01.10.2024 за домовленістю з нею і цей факт відомий заявнику. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

З рапорта реєстрації заяви від 08.01.2025 встановлено, що надійшов виклик на лінію 102 від ОСОБА_1 з приводу того, що у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає невідома йому жінка, яка говорить, що знімає квартиру.

Із письмових пояснень заявника ОСОБА_1 зазначено, що 08.01.2025 близько 12-00 год. він не зміг потрапити до свлєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , так як не мав ключів від других дверей, він зателефонуав ОСОБА_6 , щоб та відкрила двері, але вона відповіла, що відсутня дома. Тоді ОСОБА_1 підійшов до іншого входу через балконні двері та побачив, що двері зачинені ззовні. Тоді він почав стукати і через 10 хв. йому відкрила двері невідома жінка, яку він раніше не бачив. На запитання чи є у неї ключі вона відповіла, що ОСОБА_5 їй ключів не давала. Після цього, він забрав свої речі, познімав замки із вхідних та балконних дверей та викликав працівників поліції.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 08.01.2025 встановлено, що вона є військовою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 за її згодою безкоштовно, а ОСОБА_1 проживає в м. Суми. Так, 03.10.2024 ОСОБА_1 приїхав до вказаної квартири, щоб забрати речі. Коли він збирав свої речі, то він із нею не спілкувався і не задавав питання з приводу проживання і поліцію не викликав. Після цього випадку ОСОБА_1 ще 4 рози приїздив до спірної квартири, бачив її та не висловлював заперечень з приводу її проживання. 29.12.2024 ОСОБА_5 встановила нові двері, бо старі пошкодив позивач. 08.01.2025 вона прокинулась від того, що у двері стукали. Відчинивши двері, вона побачила ОСОБА_1 , який почав на неї кричатм, чому зачинені двері, виражався нецензурними словами. Потім знову демонтував замки та викликав поліцію.

Не погодившись із спірною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано даних, які б свідчили про вчинення будь-якого злочину, правопорушення або інших не передбачених законом дій, які б порушували його права, інтереси або створювали загрозу його здоровю, життю або майну, які б були обгрунтованою правдивою підставою для виклику екстренних служб, а саме поліції.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною другоюстатті 19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Матеріалами справи встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення від 08.01.2025 серії ЕГА №1656852 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а саме здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції на лінію 102, де повідомлено, що в його домоволодінні проживає невідома особа та знімає квартиру, хоча насправді квартира за вказаною адресою є спільно набутим майном подружжя з ОСОБА_5 , а квартирантка ОСОБА_3 проживає з 01.10.2024 за домовленістю з нею і цей факт відомий заявнику.

Так, судом першої інстанції зазначено, що поліцейським ОСОБА_2 встановлено, що повідомлена ОСОБА_1 інформація є неправдивою, оскільки колишня дружина ОСОБА_5 не чинила перешкод щодо доступу до спільної квартири, зокрема 08.01.2025 позивачу відчинила двері квартирантка-військова, яка вселена тимчасово до квартири за згодою колишньої дружини та позивач мав вільний доступ до кварири та своїх речей, після чого познімав замки та викликав поліцію.

Відповідно до вимог ст. 183 КУпАП зазначено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику ппожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Так, нормами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, араво приватної власності є непорушним та використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що кожен має право звернутися до поліції для захисту, а поліція зобов`язана відреагувати на звернення і вжити заходи для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку. При цьому сам факт здійснення телефонного дзвінка на спецлінію "102" не свідчить про те, що виклик неправдивий. Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає наявність умислу щодо усвідомлення неправдивості виклику поліції.

Як вже встановлено судом апеляційної інстанції та досліджених доказів, телефонний дзвінок позивача на лінію "102" зумовлений необхідністю прийняти міри до невідомої особи, яка незаконно проживає в належній йому квартирі за адресою АДРЕСА_1 та перешкоджає разом з колишньою дружиною ОСОБА_5 вільного доступу до домоволодіння.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.1992, посвіченого Жовтневою селищною радою №490, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та згідно витягу з реєстру територіальної громади зареєстрований за вказаною адресою.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Також, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що тільки під час виклику працівників поліції 08.01.2025 встановлено особу, яку ОСОБА_5 вселила у квартиру без згоди позивача та проживає в його кімнаті. Також вказує, що докази наявності договору оренди зазначеної квартири відсутні, що також підтверджує проживання ОСОБА_3 у квартирі незаконно, відтак у позивача було законне право власника для виклику правоохоронних органів.

Колегія суддів зазначає, що кожен має право звернутися до поліції для захисту, а поліція зобов`язана відреагувати на звернення і вжити заходи для охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку. При цьому сам факт здійснення телефонного дзвінка на спецлінію 102 не свідчить про те, що виклик неправдивий.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що здійснений позивачем 08.01.2025 дзвінок на лінію 102 не мав ознак завідомої неправдивості, докази про наявність умислу у позивача на вчинення завідомо неправдивого виклику поліції або зловживання своїми правами, матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що вказаний виклик здійснений з метою зриву або ускладнення нормальної роботи органів поліції, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохін проти України" від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.183 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕГА №1656852 від 08.01.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Наведені обставини не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено апеляційну скаргу та задоволено позовну заяву немайнового характеру, то відповідно до вимог ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області у розмірі 1514,00 грн.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17.03.2025 по справі № 573/49/25 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, капітана поліції Сумського РУП ГУНП в Сумській області Реви Максима Валерійовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 08.01.2025 серії ЕГА №1656853 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн та закрити провадження у справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області ().

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 28.05.2025 року