Справа № 635/3800/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р. Справа № 635/3800/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2025, суддя Даниленко Т.П., по справі № 635/3800/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив суд скасувати постанову інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка В.В. серії БАД № 478323 від 21.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем не надано належним та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, 21.03.2024 інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Ніколаєнком В.В. винесена постанова про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 478323, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1ст. 122 КУпАП та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За даними оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 21.03.2024 о 13 год. 37 хв. в м. Харків, вул. Китаєнко 8, керуючи транспортним засобом Space Wagon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 (Зупинку заборонено), чим порушив пункт 8.4. «В» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» № 3353-XII.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до вимог пункту 8.4 «в» ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Розділом 33 ПДР України передбачено наявність заборонних знаків, зокрема, 3.34 Зупинку заборонено. Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, серед іншого, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 79 КАС відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

У ході судового розгляду встановлено, що підставою для винесення інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Ніколаєнком В.В. оскаржуваної постанови стало встановлення в діях ОСОБА_1 обставин здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Так, в обґрунтування правомірності вказаних висновків відповідач посилався на інформацію, що викладена у самій постанові про притягнення позивача до відповідальності, зазначивши, що зібрані інспектором докази повністю узгоджуються між собою та відтворюють фактичні обставини справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що додатком до неї є відеозаписи порушення з бодікамери 473713 та 475938, які підтверджують обставини скоєння особою адміністративного правопорушення.

Однак, до матеріалів даної адміністративної справи вказані відеозаписи відповідачем не надано.

Натомість відповідачем зазначено, що відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 встановлено строк зберігання відеозаписів з портативних реєстраторів 30 діб, у зв`язку з чим відеозапис на якому відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача зберігався з 21.03.2024 по 22.04.2024, таким чином, відеозапис з місця події, здійснений інспектором та зазначений в пункті 7 оскаржуваної постанови відповідач позбавлений можливості надати до суду.

Втім, посилання на зазначені обставини в контексті доведення вини особи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки неможливість надати докази на підтвердження вчинення особою правопорушення не можуть бути підставою для висновків про доведеність факту правопорушення.

Разом з тим, до суду першої інстанції відповідачем надано фрагмент відеозапису з місця події, зробленого на мобільний телефон інспектором, який виносив постанову, з якого, як зазначено відповідачем вбачається, що позивач визнає факт того, що здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Однак, колегія суддів зазначає, що відеозапис з особистого мобільного телефону інспектора патрульної поліції, який виносив постанову, не є допустимим доказом у розумінні ст. 74 КАС України, з огляду на що обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставного використання останнього з метою доведення вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що у ході судового розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже і правомірності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стосовно посилань відповідача не те, що позивачем не заперечувався факт здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», колегія суддів вказує, що такі твердження жодним чином не доводять вини у скоєнні адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, оскільки сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Крім того, матеріали справи, зокрема ні позовна заява, ні апеляційна скарга позивача, не містять беззаперечного визнання ОСОБА_1 факту зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відсутні пояснення ОСОБА_1 такого змісту і у оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу положень КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Натомість суд першої інстанції вказаного вище не врахував, з огляду на що дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та необхідності закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено з матеріалів справи, а саме квитанцій про сплату судового збору, позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 606,00 грн. та за подання апеляційної скарги 908,40 грн.

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 в розмірі 1514,40 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2025 по справі № 635/3800/24 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 3 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ніколаєнка Владислава Вадимовича серії БАД № 478323 від 21.03.2024 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 1514,40 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло