Справа № 320/45784/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року справа №320/45784/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 №91469-2407-1023-UA0064694 про сплату ОСОБА_1 орендної плати за 2024 рік у розмірі 103 145,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з повідомленням-рішенням від 12.03.2024 №91469-2407-1023-UA0064694 про сплату орендної плати за 2024 рік у розмірі 103 145,76 грн, оскільки при його формуванні відповідачем неправильно нараховано суму орендної плати, що є підставою для визнання цього рішення протиправним та його скасування. Крім того, не враховано, що обов`язок сплати орендної плати за земельну ділянку після її передачі зі складу земель позивача до складу земель фермерського господарства переходить саме на фермерське господарство, що також є підставою для визнання вказаного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №320/45784/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/45784/24 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки нарахування плати за оренду земельної ділянки здійснюється автоматично на підставі інформації, наданої органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, і не може виходити за її межі. Форма надання такої інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Так, 07.02.2024 від Виконавчого комітету Тетіївської міської ради за №2.4.3-09/154 від 01.02.2024 (вх. ГУ №3533/5 від 07.02.2024) надійшла інформація про перелік фізичних осіб-орендарів, з якими укладено договори оренди на землі державної або комунальної власності станом на 01 лютого 2024 року. Зокрема, надано інформацію щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): договір оренди від 28.12.2012 (з внесеними змінами від 16.06.2021) на земельну ділянку площею 25,4406 га (кадастровий номер :06:006:0001), цільове призначення 01.02 (для ведення фермерського господарства), річна сума орендної плати у 2024 році 103 145,76 грн (12 % від нормативної грошової оцінки 859 548,03 грн), номер запису 206. Відповідно до вимог Податкового кодексу України, ОСОБА_1 було сформовано податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 №91469-2407-1023-UA0064694 щодо сплати грошових зобов`язань з орендної плати за земельну ділянку за 2024 рік на загальну суму 103 145,76 грн (859 548,03 /100*12). Зазначене податкове повідомлення-рішення було направлено платнику поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , та отримано ним особисто. Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, Позивач подав скаргу від 03.04.2024 №03 (вх. ДПС №13782/6 від 09.04.2024) на податкове повідомлення-рішення щодо договору оренди від 28.12.2012 на земельну ділянку площею 25,4406 га, однак рішенням ДПС України від 24.05.2024 №15452/6/99-00-06-01-03-06 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення. Водночас, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (інформаційна довідка №402002730 від 01.11.2024), 10.07.2023 зареєстровано зміни щодо права оренди земельної ділянки: орендарем визначено фермерське господарство «Козак М» (), а попередній орендар ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виключений. Інформація про зміну умов договору оренди щодо ОСОБА_1 від Виконавчого комітету Тетіївської міської ради до контролюючого органу не надходила. Враховуючи зазначене, відповідач вважає правомірним визначення податкових зобов`язань з орендної плати саме за ОСОБА_1 як фізичною особою та формування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2024 №91469-2407-1023-UA0064694.

В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно з якою позивач не погоджується з доводами відповідача та підтримує свої позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Висновком професійної комісії з питань створення фермерського господарства від 28.08.2006 року, ОСОБА_1 визнано особою, яка має необхідні знання та навички для ведення фермерського господарства; яка зобов`язана звернутися до районної державної адміністрації із заявою про надання в оренду земельної ділянки із земель запасу Черепинської сільської ради для ведення фермерського господарства; яка, після отримання необхідних документів, повинна зареєструвати фермерське господарство відповідно до чинного законодавства.

Позивачем було створено фермерське господарство «КОЗАК М», яке зареєстровано 04.06.2009 року. Позивач є головою зазначеного господарства.

З метою отримання земельної ділянки для ведення сільськогосподарської діяльності позивач звернувся з відповідною заявою до Тетіївської районної державної адміністрації. Його звернення було задоволено, що підтверджується Розпорядженням від 17.09.2012 року № 668, яким надано в користування на умовах оренди строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 25,4406 га (з них 22,3873 га рілля, 3,0533 га пасовище), розташовану на території Черепинської сільської ради за межами населеного пункту, із земель запасу.

28.12.2012 року між позивачем та Тетіївською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі.

Згідно з п. 2 Договору, в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 25,4406 га, у тому числі 22,3873 га рілля, 3,0533 га пасовище, кадастровий номер: :06:006:0001.

Відповідно до п. 4 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 659 228,24 грн.

Згідно з п. 7 Договору, розмір річної орендної плати становить 3% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації, що дорівнює 19 776,85 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят шість грн 85 коп.).

Згідно з п. 8 Договору, орендна плата сплачується щомісяця на рахунок Черепинської сільської ради відповідно до статті 69 Бюджетного кодексу України та п. 287.3 статті 287 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів після останнього дня звітного місяця. Заборгованість може бути погашена протягом одного місяця. У разі несплати в зазначений строк договір підлягає розірванню в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 12 Договору, земельна ділянка надається для ведення фермерського господарства з правом суборенди.

Згідно із Законом України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство», без отримання у власність або оренду земельної ділянки громадянин не може зареєструвати фермерське господарство.

01.04.2021 року між позивачем та Тетіївською міською радою (якій, згідно з листом від 14.12.2018 № 02-30/1025, передано земельні ділянки від Тетіївської РДА) укладено додаткову угоду до Договору оренди землі від 28.12.2012, якою змінено сторону орендодавця: замість Тетіївської РДА Тетіївська міська рада; викладено у новій редакції п. 4: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 29.01.2019 становить 817 838,28 грн»; викладено у новій редакції п. 7: «Розмір річної орендної плати складає 8% від нормативної грошової оцінки, з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації, 65 427,06 грн»; викладено у новій редакції п. 8: «Орендна плата вноситься щомісячно у грошовому вигляді в сумі 5 452,26 грн на рахунок UA0010736 в Казначейство України (МФО 899998, , отримувач Тетіївська міська рада) протягом 30 календарних днів після закінчення звітного місяця (відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПКУ). Заборгованість може бути погашена протягом одного місяця, після чого договір підлягає розірванню в установленому порядку».

ФГ щорічно подавало податкову звітність до Головного управління Державної податкової служби у Київській області. Зокрема, у податковій декларації з плати за землю за 2024 рік, отриманій 13.02.2024 року, що підтверджується квитанцією № 2, зазначено:

по земельній ділянці площею 22,3873 га сума річної орендної плати 60 511,03 грн (8% НГО з індексацією);

по земельній ділянці площею 3,0533 га сума річної орендної плати 8 252,82 грн.

Загальна сума 68 763,85 грн.

Орендна плата сплачувалась щомісяця, що підтверджується банківською випискою. Заборгованість відсутня.

21.03.2024 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 року № 91469-2407-1023-UA0064694.

03.04.2024 року позивач подав скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.

Відповідач рішенням від 24.05.2024 року № 15452/6/99-00-06-01-03-06 залишив ППР без змін, а скаргу без задоволення.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 року № 91469-2407-1023-UA0064694.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з підпунктами 14.1.136 та 14.1.73 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2022), орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, що вноситься орендарем орендодавцю за користування земельною ділянкою. Землекористувачами у цьому контексті визнаються юридичні та фізичні особи як резиденти, так і нерезиденти яким надано право користування земельними ділянками державної або комунальної власності, зокрема на умовах оренди.

Згідно з редакцією тих самих підпунктів 14.1.136 і 14.1.73 Податкового кодексу України, чинною з 01.01.2022 (відповідно до Закону України від 30.11.2021 № 1914-IX), орендна плата для цілей розділу ХІ цього Кодексу є обов`язковим платежем за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди. Землекористувачами визнаються юридичні та фізичні особи, які користуються такими ділянками:

на праві постійного користування;

на умовах оренди.

На підставі абзацу першого пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, власники земельних ділянок і землекористувачі зобов`язані сплачувати плату за землю з дня набуття ними відповідного права власності або користування.

Частини перша та друга статті 21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначають, що орендна плата це платіж, який орендар сплачує орендодавцю за користування земельною ділянкою відповідно до укладеного договору оренди землі. Розмір, умови та строки внесення орендної плати визначаються сторонами у договорі, за винятком випадків оренди земельних ділянок державної чи комунальної власності, де строки сплати визначаються згідно з Податковим кодексом України.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок сплачувати орендну плату за земельну ділянку державної чи комунальної власності виникає у орендаря з моменту державної реєстрації права оренди, що здійснюється на підставі відповідного договору. Обов`язок зі сплати орендної плати є похідним від права користування земельною ділянкою.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств, як особливої форми підприємництва у сфері сільського господарства, регламентуються Законом України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство».

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 зазначено, що правозастосовна практика з питання переходу обов`язків землекористувача до фермерського господарства з моменту його державної реєстрації є сталою і підтримується Великою Палатою Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що з моменту державної реєстрації фермерського господарства як юридичної особи воно набуває відповідні права й обов`язки щодо користування земельною ділянкою. У правовідносинах, що виникають у зв`язку з передачею земельної ділянки у користування, саме фермерське господарство виступає суб`єктом а не фізична особа, яка є його головою чи засновником.

Вказана правова позиція підтверджена, зокрема, у таких постановах Верховного Суду:

Постанова від 03.11.2021 у справі № 817/1911/17 (провадження № К/9901/61297/18);

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 (№ 12-205гс19);

Постанова ВП ВС від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (№ 14-63цс20);

Постанова ВП ВС від 30.06.2020 у справі № 927/79/19 (№ 12-21гс20);

Постанова ВП ВС від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц (№ 14-5цс18);

Постанова ВП ВС від 01.04.2020 у справі № 320/5724/17 (№ 14-385цс19);

Зазначені рішення зводяться до висновку, що саме фермерське господарство, як юридична особа, повинно сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на створення фермерського господарства має кожен дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання його створити.

Згідно з частиною першою статті 7 вказаного Закону, земельні ділянки державної чи комунальної власності можуть надаватися у власність або користування для ведення фермерського господарства у порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство підлягає державній реєстрації за умови набуття громадянином України або кількома громадянами права власності чи користування земельною ділянкою. Таким чином, державна реєстрація фермерського господарства можлива лише після надання (передачі) земельної ділянки для його ведення.

Згідно зі статтею 12 зазначеного Закону (в редакції Закону № 1788-IX від 24.09.2021), землі фермерського господарства можуть складатися з:

земельних ділянок, що належать членам господарства на праві власності або користування;

земельних ділянок, що належать самому фермерському господарству на праві власності або користування.

Права володіння та користування земельними ділянками членів фермерського господарства здійснює саме господарство.

Судом встановлено, що рішенням позивача від 20.10.2021 року земельну ділянку площею 25,4406 га (кадастровий номер :06:006:0001) передано до складу земель фермерського господарства.

Отже, земельна ділянка, яка передана для ведення фермерського господарства, входить до його складу лише за наявності належного правового оформлення відповідного права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням засновника Фермерського господарства «КОЗАК М» () від 03.02.2022 № 1/22, було внесено зміни до статуту господарства, затверджені Додатком № 16.

Зокрема, у новій редакції викладено розділ 9 «Землі фермерського господарства», в якому передбачено:

9.1. До земель фермерського господарства належать земельні ділянки, передані в користування на умовах оренди голові та членам (учасникам) господарства, а саме:

кадастровий номер :06:006:0001 площа 25,4406 га;

кадастровий номер :06:005:0001 площа 12,3856 га.

9.2. Землі фермерського господарства можуть складатися з:

а) земельних ділянок, що перебувають у власності фермерського господарства як юридичної особи;

б) земельних ділянок, що належать членам господарства на праві приватної власності або користування;

в) земельних ділянок, що використовуються фермерським господарством на інших законних підставах, зокрема на умовах оренди.

9.3. Права володіння та користування земельними ділянками, що належать членам фермерського господарства, здійснює саме фермерське господарство.

Так, 16 травня 2023 року набрали чинності зміни до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Змінами доповнено Порядок новим пунктом 81№ такого змісту: Державна реєстрація прав на земельні ділянки, надані для ведення фермерського господарства, у зв`язку зі створенням юридичної особи з організаційно-правовою формою "фермерське господарство", проводиться за відповідною юридичною особою на підставі документів, виданих на ім`я засновника чи члена такого господарства, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інших законів та цього Порядку.

Отже суд зазначає, що лише з 16.05.2023 року чинне законодавство дозволяє переоформлення права оренди земельних ділянок, наданих для ведення фермерського господарства, з фізичної особи засновника (члена) на юридичну особу фермерське господарство, а до цієї дати законодавство не передбачало такої процедури, ані обов`язку її проведення.

Судом встановлено, що позивач подав 10.07.2023 року заяву про перереєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:06:0001 площею 25,4066 га з фізичної особи на фермерське господарство «КОЗАК М» (). Реєстрація відбулась на користь ФГ, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 13.07.2023 року, індексний номер витягу 339091752.

Згідно з витягом № HB-024 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки на дату прийняття податкового повідомлення-рішення становить 859 548,03 грн.

Відповідно, річна орендна плата за договором мала становити 68 763,85 грн (тобто 8% від нормативної грошової оцінки з урахуванням індексації, як передбачено п. 7 Договору, додатковою угодою та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

В той же час суд зазначає, що у податковому повідомленні-рішенні від 12.03.2024 року № 91469-2407-1023-UA0064694 відповідач визначив суму орендної плати у розмірі 103 145,76 грн, що еквівалентно 12% від нормативної грошової оцінки.

Як вже було зазначено судом раніше, ФГ «КОЗАК М» нараховує та сплачує орендну плату відповідно до умов договору та законодавства у розмірі 8%, щомісячно, що підтверджується банківською випискою, наявною в матеріалах справи.

В той же час відповідачем завищено розмір орендної плати, без врахування законної передачі прав користування земельною ділянкою до складу земель фермерського господарства, що відбулось у відповідності до чинного законодавства після 16.05.2023 року.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що податкове повідомлення-рішення ДПС від 12.03.2024 року № 91469-2407-1023-UA0064694 є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним визначенням платника та розміру зобов`язання зі сплати орендної плати.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 №91469-2407-1023-UA0064694 про сплату ОСОБА_1 орендної плати за 2024 рік у розмірі 103 145,76 грн.

Стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 3028,00 грн. користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.