Справа № 420/12940/25
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
27 травня 2025 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років. щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 05 травня 2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду.
На виконання ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
В заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач вказує, що з 31.08.2022 року по теперішній час проходить військову службу у Збройних силах України за мобілізацією. З 31.08.2022 року по 14.05.2024 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 16.05.2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому 14.05.2024 року позивач не була звільнена з військової служби, а була переведена в межах Збройних Сил України, і з 16.05.2024 року по теперішній час продовжує виконувати обов`язки військової служби і надалі, що підтверджується записами у військовому квитку, довідкою форми 5 від 09.05.2025 №475/4/2606 та довідкою про проходження служби (трудову діяльність) від 15.05.2025 №475/4/2099. До таких обов`язків, зокрема, відноситься несення служби в добових нарядах, що об`єктивно унеможливлювало звернення позивача до суду з питань захисту порушених прав. На підтвердження вищезазначеного позивач надає до суду копії графіків чергування по медичному пункту (причал № 21, Каботажна гавань), до яких включено ОСОБА_1 , на липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, січень, лютий, березень, квітень 2025 року. При цьому позивач зауважує, що місце чергування (причал № 21, Каботажна гавань) знаходиться у межах критичної портової інфраструктури м. Одеси, а тому регулярно стає ціллю збройної агресії з боку російської федерації. У зв`язку з цим, перебування на вказаному об`єкті супроводжується підвищеним ризиком для життя та здоров`я, а також створює постійний психологічний тиск, викликаний необхідністю працювати в умовах небезпеки, повітряних тривог, вибухів та усвідомлення загрози повторних атак. Такий вплив негативно позначається на загальному емоційному стані, викликає хронічне нервове напруження та виснаження, не дає можливості вести звичайний спосіб життя, що є додатковим підтвердженням неможливості позивача раніше ініціювати даний судовий спір. У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан на території України було неодноразово продовжено. Воєнний стан триває і по даний час. Отже, беручи до уваги існуючі обмеження та перешкоди, які встановлені під час вказаного особливого правового режиму, проходження безперервної військової служби, що підтверджується відмітками у військовому квитку та довідкою про проходження служби (трудову діяльність) від 15.05.2025 №№475/4/2099, позивач просить суд визнати поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач фактично не мала можливості раніше звернутися до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Верховний Суд в постанові від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 вказав, що з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
Тобто, оскільки спірні правовідносини стосуються періоду з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року, тому застосуванню підлягає норма статті 233 КЗпП України в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежується тримісячним строком.
При цьому, з доданої до позовної заяви копії військового квитка позивача вбачається, що на підставі наказу № 117 від 14.05.2024 року позивача виключено зі складу Військової частини НОМЕР_1 з 14.05.2024 року.
Отже, після звільнення зі служби та отримання копії наказу позивачу повинно було бути відомо про суми та види грошового забезпечення, які підлягають виплаті при звільненні.
Однак, позовну заяву було подано до суду лише 26.04.2025 року (дата відмітки на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява), тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.
При цьому, як під час проходження служби та отримання грошового забезпечення в період з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року, так і під час виключення зі списків особового складу, позивач не був позбавлений можливості дізнатися про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, в тому числі щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був використаний для розрахунку грошового забезпечення позивача.
Верховний Суд в постанові від 29.11.2024 року у справі № 120/359/24 дійшов висновку, що проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби: 1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду. 2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори. 3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду. 4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку. 5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.
Тобто, проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 , не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що до її обов`язків, зокрема, відноситься несення служби в добових нарядах, що об`єктивно унеможливлювало звернення позивача до суду з питань захисту порушених прав, оскільки як вбачається з наданих до суду графіків чергування за липень 2024 року по квітень 2025 року, позивач була на чергуванні, зокрема: у липні 2024 року: 01.07.2024 року, 13.07.2024 року, 17.07.2024 року, 21.07.2024 року, 25.07.2024 року, 29.07.2024 року; у серпні 2024 року: 02.08.2024 року, 06.08.2024 року, 14.08.2024 року, 19.08.2024 року, 23.08.2024 року, 27.08.2024 року, 31.08.2024 року; у вересні 2024 року: 07.09.2024 року, 15.09.2024 року, 19.09.2024 року, 23.09.2024 року, 27.09.2024 року; у жовтні 2024 року: 01.10.2024 року, 04.10.2024 року, 07.10.2024 року, 10.10.2024 року, 13.10.2024 року, 16.10.2024 року, 25.10.2024 року, 29.10.2024 року; у листопаді 2024 року: 02.11.2024 року, 06.11.2024 року, 09.11.2024 року, 12.11.2024 року, 15.11.2024 року, відпустка з 18.11.2024 року по 30.11.2024 року; у грудні 2024 року: 05.12.2024 року, 08.12.2024 року, 11.12.2024 року, 14.12.2024 року, 17.12.2024 року, 20.12.2024 року, 23.12.2024 року, 26.12.2024 року, 29.12.2024 року; у січні 2025 року: 01.01.2025 року, 04.01.2025 року, 07.01.2025 року, 10.01.2025 року, 13.01.2025 року, 14.01.2025 року, 16.01.2025 року, 19.01.2025 року, 20.01.2025 року, 20.01.2025 року, 22.01.2025 року, 25.01.2025 року, 26.01.2025 року, 29.01.2025 року; у лютому 2025 року: 03.02.2025 року, 06.02.2025 року, 09.02.2025 року, 13.02.2025 року, 16.02.2025 року, 19.02.2025 року, 22.02.2025 року, 25.02.2025 року; у березні 2025 року: 03.03.2025 року, 06.03.2025 року, 09.03.2025 року, 12.03.2025 року, 15.03.2025 року, 18.03.2025 року, 21.03.2025 року, 24.03.2025 року, 27.03.2025 року, 30.03.2025 року; у квітня 2025 року: 02.04.2025 року, 05.04.2025 року, 07.04.2025 року, 10.04.2025 року, 13.04.2025 року, 16.04.2025 року, 19.04.2025 року, 22.04.2025 року, 25.04.2025 року, 28.04.2025 року.
Тобто, згідно наданих документів позивач несла службу в добових нарядах починаючи з липня 2024 року по квітень 2025 року 82 рази. При цьому, належних доказів того, що протягом всього іншого часу (в тому числі в період до 01.07.2024 року та під час відпустки) існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися з цим позовом до суду, в позовній заяві позивач не зазначає та до суду не надає.
В постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 990/102/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
В постанові від 16 жовтня 2024 року по справі № 320/9567/23 Верховний Суд зазначив, що ракетні обстріли критичної енергетичної інфраструктури та відключення світла не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду, враховуючи те, що зазначені обставини щодо відключення світла та ракетних обстрілів не носили постійного, безперервного характеру у спірний період.
При цьому, саме по собі введення в країні воєнного стану не є підставою для безумовного поновлення строку звернення до суду.
Верховний Суд в постанові від 20 грудня 2023 року по справі № 420/4212/23 вказав, що особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2024 року по справі № 990/12/24.
Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду позивачем не надано, та в позовній заяві не зазначено.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії , - слід повернути позивачу.
Керуючись ст. ст. 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років. щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 31 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук