Справа № 460/1742/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2025 року м. Рівне №460/1742/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Лавренчук Тетяна Віталіївна,

відповідача: представник Юхименко Тетяна Валентинівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАДЕКС АГРІ"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАДЕКС АГРІ» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №701 від 05.11.2024 та №1 від 16.01.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними з огляду на те, що товариство здійснює ведення бухгалтерського обліку за правилами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, тому дії контролюючого органу по здійсненню дисконтування зобов`язань за кредитними договорами, укладеними позивачем з банком з використанням формули, яка ґрунтується на положеннях міжнародних стандартів фінансової звітності є протиправним, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду , викладеною у постановах від 14.11.2024 у справі №640/13251/19, від 22.08.2023 у справі №640/6453/22, від 26.07.2023 у справі №640/15028/19 та інших. Позивач вказує, що процентні ставки за кредитами були ринковими, а тому теперішня вартість заборгованості дорівнює номінальній і в такому випадку дисконт за рахунок ринкових відсотків дорівнює нулю. Крім того, наголошує на помилках допущених перевіряючим у акті перевірки під час здійснення розрахунку дисконту. З приводу господарських операцій з фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджує, що вони були реальними, такими, що безпосередньо стосувалися господарської діяльності позивача та досягали ділової мети, а доводи контролюючого органу про протилежне ґрунтуються суто на припущеннях. Наголошує, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена і відсутність деталізації не є свідченням нереальності господарських операцій. Вважає, що висновки податкового органу в частині вимоги формування резерву сумнівних боргів по операції з безоплатної передачі майна з вимогою щодо включення до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 різниці, на яку збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму від списання дебіторської заборгованості в розмірі 1884720грн., є протиправними з огляду на те, що у разі безоплатної передачі активів дебіторської заборгованості не виникає, адже відсутнє зобов`язання особи, яка отримала такі активи, щодо здійснення розрахунків. Позивач вказує на протиправність вимоги контролюючого органу щодо збільшення фінансового результату на 30% вартості реалізованих товарів покупцям-нерезидентам Corn Trans Sp.z.o.o Spk (Польща) та Ample speed limited (Гонконг) оскільки з цими контрагентами позивачем було дотримано принципу «витягнутої руки», а доводи в цій частині контролюючого органу є надумані і такі, що не ґрунтуються на жодних доказах. Стосовно протиправності податкового повідомлення-рішення №701 від 05.11.2024, то позивач вказує, що застосування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1770469,98 грн. є неправомірним, оскільки по операціях з нерезидентами UBM GRAIN ZRT (Угорщина), Grow the world s.r.o (Чехія), Elvita sp.z.o.o (Польща) було зменшено ціну поставлених товарів, у зв`язку із засвідченням уповноваженим органом (акредитованими лабораторіями) невідповідності якості поставленого товару договірним умовам, а це відповідно до положень абзацу другого (підпункт 1) пункту 12 розділу III Інструкції Національного банку України від 02.01.2019 №7 є підставою для зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару. Наголошує, що всі лабораторії, які засвідчували неналежну якість поставленого товару відносяться до затверджених (акредитованих) суперінтендантів (інспекторів) Gafta, яка є Міжнародною асоціацією торгівлі зерном та кормами, основною метою якої є захист інтересів учасників зернового ринку. Вказує, що у відповідності до міжнародних торгівельних правил інспектори (суперінтенданти), які акредитовані Gafta мають повне право на засвідчення невідповідності кількісних та/або якісних характеристик сільськогосподарських товарів договірним умовам, тобто такі організації та їх працівники в розумінні розділу ІІІ Інструкції Національного банку України від 02.01.2019 №7 є уповноваженими органами, рішення яких щодо невідповідності товару, є підставою для зміни ціни, а тому застосування контролюючим органом пені є неправомірним. З урахуванням наведеного у позовній заяві, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 26.02.2025 о 10:00 год.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.06.2024, результати якої оформлені актом від 27.09.2024 №14569/17-00-07-01-17/41022167, в якому описано виявлені порушення у зв`язку із якими було прийнято податкові повідомлення-рішення №701 від 05.11.2024 та №1 від 16.01.2025. Вказує, що позивачем в порушення законодавства не було здійснено дисконтування грошових зобов`язань за кредитними договорами в іноземній валюті, укладеними з ПАТ «ПроКредит Банк», в той час як відповідно до п. 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання відображають у балансі за їх теперішньою вартістю, якою є дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), що буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства. Зазначає, що з дня опублікування Наказу Міністерства фінансів України №379 від 16.09.2019, а саме з 29.10.2019 почали діяти нові правила бухгалтерського обліку довгострокової кредиторської та дебіторської заборгованості. Всі довгострокові зобов`язання (а не лише ті, на які нараховуються відсотки) відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. З огляду на те, що кредитні договори позивача були довгострокові, то відповідно з урахуванням п.12 П(С)БО 10 позивач був зобов`язаний здійснювати дисконтування своїх зобов`язань, але не здійснював цього, що призвело до заниження доходу, визначеного за правилами бухгалтерського обліку та завищенню фінансового результату. У зв`язку із вказаним контролюючий орган здійснив дисконтування застосувавши формулу PV = FV / (1 + і)n, де: FV - майбутня вартість; PV - теперішня вартість; і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ); n - строк (число періодів), та визначив суми заниження позивачем фінансового результату до оподаткування на суму 8338543грн., в т.ч. за 4 квартал 2019 в сумі 1186183грн., за 3 квартал 2020 в сумі 3063920грн., за 1 квартал 2021 в сумі 805392грн., 4 квартал 2021 в сумі 3283048 грн. (встановлено заниження доходів на загальну суму 19107626 грн.(дисконт) та завищено фінансовий результат (за рахунок не включення до складу витрат амортизації дисконту на загальну суму 10769083 грн.).

Крім того, під час перевірки було встановлено завищення витрат внаслідок відображення в обліку операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що з наданих в ході перевірки документів контролюючий орган не міг встановити змісту робіт та послуг, які здійснювали вказані підприємці та їх економічної мети, а також з них неможливо підтвердити факт реального виконання таких робіт та послуг саме цими підприємцями, а крім того, ФОП ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з позивачем. Враховуючи вищевикладене контролюючий орган вважає, що позивачем в порушення п. 44.1, п.44.2, п.п. 134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України занижено значення у рядку 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на суму 10597029 грн. в т.ч. 4 квартал 2022 на суму 1169600 грн., за 1 квартал 2023 на суму 5130400 грн., 2 квартал 2023 на суму 1050000,00 грн. за 3 квартал 2023 на суму 1400000 грн. за 4 квартал 2023 на суму 1847029 грн. Також зазначає, що перевіркою задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки показників рядка 03 Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» встановлено їх заниження на суму 6563811 грн. в т.ч. 2кв.2020 на суму 1884720грн., 2 кв.2022 на суму 1682237грн., 4кв. 2023 на суму 2996854 грн., зокрема, вказує, що згідно договору № Л/П-1942П/НЮ від 24.06.2024 безоплатної передачі майна на баланс АТ «Укрзалізниця» позивачем було передано під`їзну залізничну колію в т.ч. стрілочний перевід №201, скидальний вістряк №202 станції Здолбунів вартістю 1570600,00 грн., що відображено в обліку Дт361 Кт,0 грн., Дт 712 Кт ,00 грн., Дт 943 Кт ,00 грн., Дт 944 рахунку «Сумнівні та безнадійні борги» Кт 361 «Розрахунки з покупцями», Дт 79 «Фінансові результати» Кт 944 рахунку «Сумнівні та безнадійні борги» всього на суму 1884720,00 грн., але резерв сумнівних боргів позивачем не створено і до перевірки не представлено докази того, що вищезазначена дебіторська заборгованість відповідає ознакам, визначеним пп. 14.1.11 ст.14 Податкового кодексу України, а тому позивачем порушено пп.134.1.1 п.134.1., ст.134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, адже не включено до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму витрат від списання дебіторської заборгованості на суму 1884720 грн.

Відповідач зауважує, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» за період з 01.01.2018 по 30.06.2024 мало взаємовідносини з покупцями нерезидентами Corn Trans Sp. z.o.o. Sp k (Польща), організаційно-правова форма контрагента-нерезидента включена до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 року №480 та AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю), зареєстрованим у державі (на території), включених до переліку держав (територій), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1045. При цьому позивачем в порушення пп.140.5.51. п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України не включено до складу рядка 3.1.7, 3.1.7.1 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 4679091 грн. (15596968*30%). в т.ч. 2 квартал 2022 на суму 1682237грн., 4 квартал 2023 на суму 2996854 грн., адже не доведено контролюючому органу того, що операції з вказаними контрагентами відповідали принципу «витягнутої руки».

Також відповідач наполягає на тому, що позивачем було порушено валютне законодавство у зв`язку із ненадходженням валютної виручки в сумі 33006,00 євро при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №V22/09/362 від 14.09.2022, укладеного з фірмою нерезидентом UBM GRAIN ZRT (Угорщина), ненадходженням валютної виручки в сумі 14073,70 євро при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №02122022 від 02.12.2022, укладеного з фірмою нерезидентом Grow the World s.r.o. (Чехія) та ненадходження валютної виручки в сумі 11013,48 доларів США при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №30-08-2023-S від 30.08.2023, укладеного з фірмою нерезидентом ELVITA Sp.zo.o. (Польща). Наголошує на тому, що до перевірки не було надано рішення уповноваженого органу, який засвідчує, що в процесі доставки товару від продавця до покупця змінились його кількісні або якісні характеристики, що вплинуло на зміну ціни товару по зовнішньоекономічних експортних контрактах, а також не надано документи щодо проведення претензійно-позовної роботи (позовні заяви, ухвали, рішення судових органів), висновки Міністерства економіки України по вищевказаних контрактах, довідки уповноважених організацій (органів) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору, яка підтверджує виникнення та закінчення дії форм-мажорних обставин (за наявності). З урахуванням вказаного у відзиві, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

17.03.2025 представником позивача було подано відповідь на відзив у якій заперечено проти доводів відзиву та наведено доводи близькі до тих, що вказані у позовній заяві.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкладено підготовче засідання на 10.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкладено підготовче засідання на 24.03.2025.

21.03.2025 відповідачем та позивачем подані клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 24.03.2025 клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2025.

Ухвалою суду від 07.04.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 23.04.2025.

22.04.2025 позивачем подано до суду докази, витребувані судом.

Ухвалою суду від 23.04.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 30.04.2025.

У зв`язку із оголошенням по всій території України сигналу «Повітряна тривога» судове засідання з 30.04.2025 було перенесено на 05.05.2025.

Ухвалою суду від 05.05.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 21.05.2025.

Ухвалою суду від 21.05.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 27.05.2025.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАДЕКС АГРІ» зареєстроване як юридична особа 12.12.2016 року, в цей же день взяте на облік у контролюючому органі Головне управління ДПС у Рівненській області номер взяття на облік 49, на дату перевірки перебувало на обліку в 1707 Головне управління ДПС у Рівненській області (Здолбунівський р-н).

Місцезнаходження суб`єкта господарювання: 35705, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Здолбунів, вул. І.Гонти, будинок 3.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області в період з 12.08.2024 по 20.09.2024 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» () з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 30.06.2024, за результатами якої складено акт від 27.09.2024 №14569/17-00-07-01-17/41022167 (далі акт перевірки).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

1) п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пп.140.5.51., п.140.5 ст.140 Податкового Кодексу України із змінами та доповненнями, п.10 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 4589889 грн., в т.ч. 4кв.2019р. 213513 грн., 2кв. 2020р. 339250 грн., 3кв. 2020р. 551506 грн., 1кв. 2021р. 144971 грн., 4кв. 2021р. 590949 грн., 2 кв. 2022р. 302803грн., 4 кв. 2022р. 210528грн., 1 кв. 2023р. 923472грн. 2 кв. 2023р. 189000грн., 3 кв. 2023р. 252000грн., 4 кв. 2023р. 871899грн.

2) частини 1 та частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (із змінами та доповненнями), пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 (із змінами та доповненнями), пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (із змінами та доповненнями) та пункту 13 Постанови Правління Національного банку України від 14.05.2019 № 67 «Про встановлення винятків та (або) особливостей запровадження граничних строків за операціями з експорту та імпорту товарів і внесення змін до деяких нормативно правових актів», із змінами внесеними згідно Постановою Національного банку № 78 від 21.06.2023, а саме: - ненадходження валютної виручки в сумі 33 006,00 євро при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №V22/09/362 від 14.09.2022, укладеного з фірмою нерезидентом «UBM GRAIN ZRT», Угорщина. - ненадходження валютної виручки в сумі 14 073,70 євро при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №02122022 від 02.12.2022, укладеного з фірмою нерезидентом «Grow the World s.r.o.», Чехія; - ненадходження валютної виручки в сумі 11 013,48 дол.США при виконанні зовнішньоекономічного експортного контракту №30-08-2023-S від 30.08.2023, укладеного з фірмою нерезидентом «ELVITA SP.ZO.O.», Польща.

Не погодившись з висновками акта перевірки позивачем подано контролюючому органу заперечення від 11.10.2024 до акту №14569/17-00-07-01-17/41022167 від 27.09.2024, за наслідками розгляду яких відповідач у відповіді на заперечення за №7219/Ж12/17-00-07-01 від 29.10.2024 повідомив про те, що за результатами розгляду заперечень, висновки, викладені в акті перевірки, вирішено залишити без змін.

На підставі висновків акту перевірки позивачу направлено податкові повідомлення-рішення:

від 05.11.2024 №701, яким застосовано штраф в сумі 967,51грн. за затримку на 7-10 календарних днів з граничного терміну до фактичної дати сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість;

від 05.11.2024 №701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок на суму 9653,44грн., з якої за основним податковим зобов`язанням - 7722,75грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) 1930,69грн.;

від 05.11.2024 №701, яким застосовано штраф в сумі 716,65грн. за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН ПН/РК;

від 05.11.2024 №701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 5737361,00грн. з якої за основним податковим зобов`язанням 4589889грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) 1147472грн.;

від 05.11.2024 №701, якою застосовано пеню за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1770469,98грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку шляхом подання до Державної податкової служби України скарги від 18.11.2024, за наслідками розгляду якої контролюючим органом 15.01.2025 було прийнято рішення про результати розгляду скарги за №1199/6/99-00-06-01-01-06, яким керуючись главою 4 Податкового кодексу України Державна податкова служба України скаргу задовольнила частково, а саме скасувала ППР ГУ ДПС у Рівненській області від 05.11.2024 №701 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 406668,50грн., а в іншій частині залишено без змін; скасувало ППР ГУ ДПС у Рівненській області від 05.11.2024 №701 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1930,69грн., а в іншій частині залишено без змін; скасувало ППР ГУ ДПС у Рівненській області від 05.11.2024 №701 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 702,08грн., а в іншій частині залишено без змін; та залишено без змін ППР ГУ ДПС у Рівненській області від 05.11.2024 №701 і №701.

У зв`язку із вказаним, Головним управлінням ДПС у Рівненській області було складено та направлено позивачу нові податкові повідомлення-рішення:

№01 від 16.01.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 5330692,00грн. з якої за основним податковим зобов`язанням 4589889грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) 740803,75грн.;

№01 від 16.01.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок за основним податковим зобов`язанням - 7722,75грн.;

№01 від 16.01.2025, яким застосовано штраф в сумі 14,57грн. за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН ПН/РК.

Вважаючи податкові-повідомлення рішення №701 від 05.11.2024 та №01 від 16.01.2025 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В основу податкового повідомлення-рішення №01 від 16.01.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 5330692,00грн. з якої за основним податковим зобов`язанням 4589889грн., штрафна (фінансова) санкція (штраф) 740803,75грн., Головним управлінням ДПС у Рівненській області покладено висновки про:

1) заниження позивачем фінансового результату до оподаткування на суму 8338543грн. у зв`язку із нездійсненням дисконтування грошових зобов`язань за довгостроковими кредитними договорами в іноземній валюті, укладеними з ПАТ «ПроКредит Банк»;

2) завищення позивачем витрат на суму 10597029 грн. внаслідок відображення в обліку операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 ;

3) порушено пп.134.1.1 п.134.1., ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України у зв`язку із не включенням до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму витрат від списання дебіторської заборгованості на суму 1884720грн. по операції з безоплатної передачі ТМЦ АТ «Укрзалізниця»;

4) не включення до складу рядка 3.1.7, 3.1.7.1 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 4679091 грн. по операціях з нерезидентами Corn Trans Sp. z.o.o. Sp k (Польща), організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 №480, та AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю), зареєстрованого у державі (на території), включених до переліку держав (територій), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1045.

Що стосується першого порушення, висновки про наявність якого покладено в основу податкового повідомлення-рішення №01 від 16.01.2025, то воно ґрунтується на тому, що у періоді, охопленому перевіркою, позивач мав укладені з АТ «ПроКредит Банк» довгострокові кредитні договори: №302.48100/FW302.1426 від 19.10.2021, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 800000 доларів США строком на 84 місяці від дати видачі кредиту включно; №302.47350/FW302.1426 від 08.09.2020, за яким Банк зобов`язується надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 800000 доларів США строком на 84 місяці від дати видачі кредиту включно; №302.46244/FW302.1268 від 07.06.2018, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 615000 доларів США строком на 84 місяці від дати видачі кредиту включно; №302.46330/FW302.1268 від 07.08.2018, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 745000 євро строком на 84 місяці від дати видачі кредиту включно; №302.47675/FW302.1426 від 04.03.2021, за яким Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 199498,19 доларів США строком на 79 місяців від дати видачі кредиту включно, але контролюючим органом було встановлено відсутність відображення у складі доходів позивача сум дисконту (різниця між номінальною та переоціненою вартістю) за вказаними довгостроковими зобов`язаннями перед банком по отриманим кредитам, в результаті чого занижено податок на прибуток.

ГУ ДПС у Рівненській області виснувало, що оскільки в порушення п.10 П(С)БО 11 «Зобов`язання», позивач обліковував заборгованість по укладених кредитних договорах без проведення дисконтування на дату балансу, а оскільки наслідки обліку довгострокової кредиторської заборгованості за теперішньою вартістю безпосередньо впливають на податок на прибуток, тобто наслідки дисконтування відображають під час визначення об`єкта оподаткування за правилами бухгалтерського обліку (без застосування податкових різниць), то контролюючий орган здійснивши дисконтування визначив суми заниження позивачем фінансового результату до оподаткування на суму 8338543грн.

Оцінюючи правомірність висновків контролюючого органу в цій частині суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України) об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Відповідно до частини третьої ст.12-1 Закону №996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пунктом 3.1. Наказу про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства від 12.12.2016 визначив для цілей бухгалтерського обліку використовувати національні стандарти бухгалтерського обліку, що введені в дію згідно з чинним законодавством. Зазначене не заперечується представниками відповідача та вказано на сторінці 5 акта перевірки.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (далі - НП(С)БО 15).

Відповідно до пункту 5 НП(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції.

Згідно з пунктом 7 НП(С)БО 15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 №559 (далі - НП(С)БО 13) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інструменти та її розкриття у фінансовій звітності.

Згідно визначених понять у пункті 4 НП(С)БО 13, фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Приписами пункту 6 НП(С)БО 13 визначено, що фінансові активи включають: грошові кошти, не обмежені для використання, та їх еквіваленти; дебіторську заборгованість, не призначену для перепродажу; фінансові інвестиції, що утримуються до погашення; фінансові активи, призначені для перепродажу; інші фінансові активи.

Пунктом 10 НП(С)БО 13 передбачено, що фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента.

Згідно з пунктом 29 НП(С)БО 13, фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).

Пункт 30 НП(С)БО 13 передбачає, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю, крім: 30.1 дебіторської заборгованості, що не призначена для перепродажу; 30.2 фінансових інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення; 30.3 фінансових активів, справедливу вартість яких неможливо достовірно визначити; 30.4 фінансових інвестицій та інших фінансових активів, щодо яких не застосовується оцінка за справедливою вартістю.

Пунктом 31 НП(С)БО 13 встановлено, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

За положеннями пункту 11 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2004 №817 (далі - НП(С)БО 28), теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від активу визначається застосуванням відповідної ставки дисконту до майбутніх грошових потоків від безперервного використання активу та його продажу (списання) наприкінці строку корисного використання (експлуатації). Майбутні грошові потоки від активу визначаються виходячи з фінансових планів підприємства на період не більше п`яти років. Якщо в підприємства є досвід визначення суми очікуваного відшкодування активу і наявні розрахунки, що свідчать про достовірність оцінки майбутніх грошових потоків, то така оцінка може визначатися на підставі фінансових планів підприємства, які охоплюють період більше п`яти років.

Відповідно до пункту 14 НП(С)БО 28 ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами. За відсутності ринкової ставки відсотка ставка дисконту базується на ставці відсотка на можливі позики підприємства або розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства.

При визначенні ставки дисконту враховуються ризики, крім ризиків, що були враховані при визначенні майбутніх грошових потоків.

Пунктом 4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (далі - НП(С)БО 11), визначено, що довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями.

Довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за теперішньою вартістю (пункт 10 НП(С)БО 11).

Теперішня вартість дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної

діяльності підприємства (пункт 4 НП(С)БО 11).

Пунктом 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 №91 (далі - НП(С)БО 12), визначено терміни:

амортизована собівартість фінансової інвестиції - собівартість фінансової інвестиції з урахуванням часткового її списання внаслідок зменшення корисності, яка збільшена (зменшена) на суму накопиченої амортизації дисконту (премії);

ефективна ставка відсотка - ставка відсотка, що визначається діленням суми річного відсотка та дисконту (або різниці річного відсотка та премії) на середню величину собівартості інвестиції (або зобов`язання) та вартості її погашення;

метод ефективної ставки відсотка - метод нарахування амортизації дисконту або премії, за яким сума амортизації визначається як різниця між доходом за фіксованою ставкою відсотка і добутком ефективної ставки та амортизованої вартості на початок періоду, за який нараховується відсоток.

У пункті 4 НП(С)БО 12 зазначено, що фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю. Собівартість фінансової інвестиції складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов`язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов`язаних з придбанням фінансової інвестиції

Фінансові інвестиції (крім інвестицій, що утримуються підприємством до їх погашення або обліковуються за методом участі в капіталі) на дату балансу відображаються за справедливою вартістю. Сума збільшення або зменшення балансової вартості фінансових інвестицій на дату балансу (крім інвестицій, що обліковуються за методом участі в капіталі) відображається у складі інших доходів або інших витрат відповідно (пункт 8 НП(С)БО 12).

Згідно з п.10 НП(С)БО 12 фінансові інвестиції, що утримуються підприємством до їх погашення, відображаються на дату балансу за амортизованою собівартістю фінансових інвестицій. Різниця між собівартістю та вартістю погашення фінансових інвестицій (дисконт або премія при придбанні) амортизується інвестором протягом періоду з дати придбання до дати їх погашення за методом ефективної ставки відсотка.

Сума амортизації дисконту або премії нараховується одночасно з нарахуванням відсотка (доходу від фінансових інвестицій), що підлягає отриманню, та відображається у складі інших фінансових доходів або інших фінансових витрат з одночасним збільшенням або зменшенням балансової вартості фінансових інвестицій відповідно.

Таким чином, важливим є питання не лише методології відображення доходу від дисконтування кредиторської заборгованості (або витрат від дисконтування дебіторської заборгованості) в момент її виникнення, а й проведення амортизації дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу.

Оцінюючи вказані норми права суд у цій справі застосовує наступні усталені правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 29.07.2020 у справі № 640/19241/18, від 10.09.2021 у справі №160/6203/20, від 22.04.2021 у справі №160/11301/19, від 05.08.2022 у справі №640/8574/19, від 05.10.2022 у справі №320/6494/19, від 06.03.2023 у справі №640/11602/19:

1) на дату виникнення кредиторської заборгованості, яка є довгостроковою, платник податків має визначити теперішню (справедливу) вартість свого зобов`язання;

2) отримані кредитні кошти за кредитними договорами відповідають визначенню «фінансовий інструмент» у пункті 4 НП(С)БО 13, так як надана позика - це фінансовий актив, оскільки є контрактним правом кредитора (банку) на отримання коштів у майбутньому, а отримана позика - це фінансове зобов`язання позичальника (Підприємства), оскільки його погашення призведе до майбутньої виплати коштів. Норми НП(С)БО 13 не дають визначення амортизованої собівартості фінансового зобов`язання, не встановлюють порядок визначення справедливої вартості фінансового зобов`язання, так само не відсилають в цих цілях до інших нормативно-правових актів;

3) застосування контролюючим органом порядку амортизації собівартості фінансових інвестицій, визначених у НП(С)БО 12 «Фінансові інвестиції» є безпідставним, оскільки пунктом 4 НП(С)БО 13 встановлено, що фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора. Тобто, фінансова інвестиція є фінансовим активом, а отримана позивачем позика - фінансовим зобов`язанням, а правовими нормами не передбачено застосування методики визначення амортизованої собівартості фінансової інвестиції в цілях дисконтування довгострокової заборгованості;

4) у випадку, коли платник податків веде бухгалтерський облік на підставі національних стандартів (положень) бухгалтерського обліку, а не міжнародних стандартів фінансової звітності, контролюючий орган не має права застосовувати по відношенню до нього при визначенні фінансового результату від дисконтування кредиторської заборгованості за банківським кредитом норми Міжнародних стандартів фінансової звітності;

5) неможливим є застосування до спірних правовідносин і НП(С)БО 28 «Зменшення корисності активів» для визначення теперішньої вартості майбутніх чистих грошових надходжень та ставки дисконту, оскільки НП(С)БО 28 визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зменшення корисності активів та її розкриття у фінансовій звітності, однак, не визначає такі методологічні засади щодо зобов`язань;

6) нормативно-правові акти, які регулюють методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові активи, є незастосовними до кредиторської заборгованості, тобто фінансових зобов`язань.

З огляду на вказане, суд констатує, що оскільки на час спірних правовідносин Національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено порядок (методологію) щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, позивач не мав обов`язку самостійно визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань, а контролюючий орган не мав права здійснювати розрахунок дисконтування за формулою, яка не міститься у нормативно-правових актах, які регулюють спірне питання.

Зі змісту сторінок 7, 9, 11, 12, 13 акта перевірки вбачається, що контролюючим органом здійснено дисконтування грошових зобов`язань позивача за формулою PV = FV/(1 + i)n, де: FV - майбутня вартість; PV - теперішня вартість; і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ); n - строк (число періодів), при цьому джерелами інформації щодо відсоткових ставок за кредитами вказано: статистику НБУ, ресурс агрегатом bankinsider, комерційні бази даних: Tompson Reuters, Bloomberg, Royalty Range, але у розрахунку використовувалася договірна процентна ставка на дату укладення відповідного кредитного договору, що підтвердив і представник відповідача у судовому засіданні.

Суд зауважує, що застосована відповідачем формула не визначена національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку, відповідно до яких позивач здійснює ведення свого бухгалтерського обліку.

З огляду на те, що стаття 1 Закону №996-XIV містить чітке розмежування понять національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку і міжнародні стандарти фінансової звітності, а частини 3 та 4 ст.12-1 Закону №996-XIV встановлюють, що саме суб`єкти господарювання самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності, то зважаючи на те, що національні стандарти (положення) бухгалтерського обліку не містять ні вказаної відповідачем у акті перевірки формули, ні методології обрахунку дисконтування, суд приходить до переконання, що застосування контролюючим органом такої формули дисконтування було здійснено неправомірно. Саме такого правого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.11.2024 у справі №640/13251/19, в якій зазначено, що оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Суд також вважає слушними доводи позивача про те, що застосована контролюючим органом формула не враховує сплачених позивачем процентів та передбачає фіксовану ставку дисконтування, яка не завжди відповідає ринковим умовам, адже процентна ставка протягом терміну кредиту може змінюватися, що однозначно свідчить про те, що застосування єдиної ставки спотворює результат.

Так, з наявної в матеріалах справи довідки АТ «ПроКредит Банк» від 28.05.2024 №28-05-24/1/0 вбачається, що відсоткова ставка (% річних) по виданих цим банком кредитах для позивача не була фіксованою і у різні проміжки часу коливалася у досить значному діапазоні, зокрема, по кредитному договору №302.48100/FW302.1426 від 19.10.2021 відсоткова ставка була від 4% до 4,67%; по пкредитному договору №302.47350/FW302.1426 від 08.09.2020 відсоткова ставка була від 4,79% до 10,60%; по кредитному договору №302.46244/FW302.1268 від 07.06.2018 відсоткова ставка була від 2,54% до 8,03%; по кредитному договору №302.46330/FW302.1268 від 07.08.2018 відсоткова ставка була від 4,67% до 9,28%; по кредитному договору№302.47675/FW302.1426 від 04.03.2021 відсоткова ставка була від 5% до 10,41%.

Відсутність врахування контролюючим органом вказаної інформації вбачається зі змісту акта перевірки та не заперечувалася представниками відповідача під час розгляду справи.

Крім того, у постанові від 16.12.2021 у справі № 640/16539/20 Верховний Суд, підтримавши висновки, викладені у постановах від 22.04.2021 у справі №160/11301/19, від 28.04.2021 у справі № 640/13685/19, зазначив, що у разі якщо договірна ставка відповідає ринковій, то теперішня вартість заборгованості дорівнює номінальній і в такому випадку дисконт за рахунок ринкових відсотків дорівнює нулю.

Як слідує з довідки АТ «ПроКредит Банк» від 28.05.2024 №28-05-24/1/0 банк підтвердив ринковість застосованих ним до договірних відносин з позивачем процентних ставок зазначивши у такій довідці як всю істотну інформацію по укладених ним кредитних договорах з позивачем, так і вказавши, що у період з 01.01.2018 по 20.05.2024 АТ «ПроКредит Банк» не здійснював видачу кредитних коштів ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» за кредитними продуктами на особливих умовах, а саме нижче процентних ставок, що застосовувались у АТ «ПроКредит Банк». З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що застосування ринкових процентних ставок по кредитних зобов`язаннях позивача з урахуванням практики Верховного Суду свідчить про відсутність підстав для коригування теперішньої вартості заборгованості, оскільки її номінальна вартість вже відображає економічно обґрунтовану оцінку без необхідності застосування дисконту.

Під час розгляду справи відповідач не спростував належними і допустимими доказами те, що по кредитних зобов`язаннях позивача банком було застосовано ринкову процентну (відсоткову) ставку і судом не було здобуто доказів протилежного.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про те, що розрахунок, застосований контролюючим органом за формулою дисконтування заборгованості за кредитними договорами позивача з АТ «ПроКредит Банк» є неправомірним, що вказує на недоведеність відповідачем допущення позивачем порушень вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.10 НП(С)БО 11 «Зобов`язання» та НП(С)БО 15 «Дохід» та неправомірність здійснених податковим органом висновків про заниження позивачем фінансового результату до оподаткування на суму 8338543грн., в т.ч. за 4 кв.2019 в сумі 1186183грн., за 3кв. 2020 в сумі 3063920грн., за 1кв. 2021 в сумі 805392грн., 4кв. 2021 в сумі 3283048 грн., а отже, і неправомірність здійснених у зв`язку із цим донарахувань податкових зобов`язань.

Що стосується завищення позивачем витрат на суму 10597029 грн. внаслідок відображення в обліку операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , то суд виходить з наступного.

01.01.2022 ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» (замовник) було укладено з підрядником - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Договір підряду №01-01-22 на виконання за завданням замовника будівельних робіт, які замовник зобов`язався приймати виконані належним чином та оплачувати їх вартість відповідно до умов цього договору. В подальшому 10.01.2022 сторонам було укладено додаткову угоду до вказаного Договору підряду, якою пункт 1.1. договору викладено в новій редакції відповідно до якої підрядник взяв на себе зобов`язання виконувати за завданням замовника ремонтні роботи (поточний ремонт), а замовник зобов`язався приймати належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість, при цьому сторони дійшли згоди затвердити вартість робіт за договором в розмірі 3500,00грн. без ПДВ за 1 год., 100 годин на календарний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження взаємовідносин із вказаним контрагентом позивачем надано копії таких документів: договір підряду №01-01-22 від 01.01.2022; додаткову угоду від 10.01.2022 до Договору підряду №01-01-22 від 01.01.2022; службову записку від 03.01.2023 директора з виробництва Возняка Я.В. на ім`я директора ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» з пропозицією провести ремонтні роботи на зерноперевантажувальному комплексі, що розташований у м.Здолбунів, вул.Івана Гони, 3, в період з січня по жовтень 2023 року, а саме поновити благоустрій території: бетонування, розсипання щебеню і відсіву, ремонті роботи фундаменту складу №2, фарбування бетонних силосів, викладання плитки, підмурівка і ремонт стіни складу №1, замощення території під рукави для зберігання зерна, що пропонувалося здійснити з залученням підрядних організацій; наказ №2 від 03.01.2023 про здійснення додаткових робіт на об`єкті «Зерноперевантажувальний комплекс», за яким наказано провести роботи по організації замощення на території вказаного об`єкту, а також ремонтно-будівельні роботи, для чого залучити необхідні підрядні організації, а також визначено відповідальним за організацію робіт заступника директора з виробництва Небрончука О.І. щодо забезпечення реалізації відповідних робіт; акти надання послуг №1 від 30.01.2023, №2 від 28.02.2023, №3 від 30.03.2023, №4 від 30.04.2023, №5 від 30.05.2023, №6 від 30.06.2023, №7 від 30.07.2023, №8 від 30.08.2023, №9 від 30.09.2023, №10 від 30.10.2023, які підписані представником замовника та підрядника і у яких визначено найменування робіт як будівельні роботи та вказано їх вартість, а також зазначено про те, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

З акта перевірки вбачається, що контролюючий орган підтвердив відображення позивачем у бухгалтерському обліку вказаних робіт наступними проводками ДТ 91рах. «Загальновиробничі витрати» Кт 631рах. «Розрахунки з постачальниками» на суму 3500000,00 грн. ДТ 631рах. «Розрахунки з постачальниками» Кт 311рах. «Рахунки в банках» на суму 1350000 грн., але відповідач заперечує витрати позивача по операціях з ФОП ОСОБА_1 на суму 3500000,00грн. з підстав того, що з актів надання послуг неможливо визначити, які саме роботи по поточному ремонту виконано, їх вид, обсяг, кількість, а також встановити чиї витратні матеріали використані на здійснення поточного ремонту, а також те, що у ОСОБА_1 відсутні трудові ресурси необхідні для здійснення робіт зазначених у актах надання послуг.

Оцінюючи доводи сторін щодо питання господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 суд зазначає, що вказаний суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як підприємець з 14.03.2017, з цієї ж дати вказаний підприємець взятий на облік Головним управлінням ДПС у Рівненській області, Дубенське управління, Дубенська ДПІ (Дубенський р-н), номер взяття на облік 35.

Видами економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є: 43.91 - покрівельні роботи (основний); 43.21 - електромонтажні роботи; 43.29 - інші будівельно-монтажні роботи; 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.99 - будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 47.52 - роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 43.32 - установлення столярних виробів; 43.99 - інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 43.33 - покриття підлоги й облицювання стін; 43.31 - штукатурні роботи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у періоді, охопленому перевіркою, неодноразово мав договірні відносини з ФОП ОСОБА_1 , зокрема, договір підряду №01-08-17 від 01.08.2017 на виконання будівельних робіт та договір підряду №24-11-20 від 24.11.2020 на виконання електромонтажних робіт, реальність виконання яких не ставиться під сумнів відповідачем. Представником відповідача у судовому засіданні зазначено, що контролюючий орган не ставить під сумнів такі договори та реальність виконання по ним зобов`язань оскільки за такими договорами роботи були здійснені на менші суми ніж по Договору підряду №01-01-22 від 01.01.2022. Оцінюючи вказані доводи суд зауважує, що законодавство не містить такої ознаки ризиковості господарських операцій як сума (вартість) робіт чи послуг, які виконуються за договором. Порівнюючи Договір підряду №01-08-17 від 01.08.2017 та Договір підряду №01-01-22 від 01.01.2022 суд зазначає, що їх умови є тотожні, а порядок і зміст оформлення акту надання послуг №14 від 21.02.2018 та №13 від 18.01.2018 нічим не відрізняються від актів надання послуг, які складалися сторонами на виконання Договір підряду №01-01-22 від 01.01.2022. У разі ж якщо контролюючий орган не вбачає жодних порушень у формі та змісті акту надання послуг №13 від 18.01.2018 щодо виконаних ФОП ОСОБА_1 будівельних робіт на суму 50000,00грн. або акту надання послуг №14 від 21.02.2018 щодо виконаних ФОП ОСОБА_1 будівельних робіт на суму 34200,00грн., то складення та підписання сторонами у 2022 році актів з ідентичним оформленням, але на більшу суму не може бути саме по собі підставою для формування висновку про нереальність господарської операції і неможливість встановлення змісту виконаних робіт.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством на час спірних відносин не встановлена, а тому те, якою мірою деталізовано суть господарської операції не може бути свідченням нереальності такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Аналогічне правозастосування Верховний Суд виклав у постановах від 28.06.2023 у справі №160/17647/21, від 23.05.2023 у справі №360/1283/20 та від 31.05.2021 у справі №540/356/19.

Допитаний у судовому засіданні заступник директора з виробництва ОСОБА_5 показав, що ФОП ОСОБА_1 знає і він неодноразово виконував будівельні роботи для позивача, при цьому сам ОСОБА_5 займався забезпеченням необхідних матеріалів для таких робіт, факт виконання у 2023 році будівельних робіт на зерноперевантажувальному комплексі, який розташований у АДРЕСА_1 , саме ФОП ОСОБА_1 підтвердив.

Суд зазначає, що висновки викладені у акті перевірки в частині того, що контролюючий орган не ідентифікував на якому об`єкті та в якому обсязі виконані роботи (поточний ремонт) та їх пов`язаність з господарською діяльністю позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки з наявних в матеріалах справи документів чітко вбачається, що роботи стосувалися зерноперевантажувального комплексу, який розташований у м.Здолбунів, вул.Івана Гони, 3 за адресою місцезнаходження позивача, основним видом діяльності якого є складське господарство (КВЕД 52.10) зокрема, як елеватора зернових культур, що вбачається зі сторінки 4 акта перевірки.

Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи актів списання товарів №103 від 03.02.2023, №237 від 27.03.2023, №294 від 31.03.2023, №288 від 31.03.2023, №303 від 20.04.2023, №417 від 26.04.2023, №360 від 04.05.2023, №492 від 29.05.2023, №502 від 31.05.2023, №620 від 06.07.2023, №522 від 08.06.2023, №561 від 30.06.2023, №593 від 30.06.2023, №625 від 30.06.2023, №630 від 04.07.2023, №672 від 10.07.2023, №691 від 14.07.2023, №697 від 19.07.2023, №930 від 30.08.2023, №929 від 21.09.2023, №980 від 30.09.2023, №1308 від 03.10.2023 позивачем списано товаро-матеріальні цінності на об`єкт зерноперевантажувальний комплекс по статті витрат поточний ремонт елеватора ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження джерела походження списаних ТМЦ та реальності їх придбання позивачем, до матеріалів справи надано видаткові накладні №327 від 07.06.2023, №324 від 06.06.2023, №4 від 17.01.2023, №45 від 28.03.2023, №РН-0001839 від 30.06.2023, №РН-0003341 від 02.10.2023, №БТМ0001603 від 10.02.2023, №БТМ0001602 від 10.02.2023, №РН-0000352 від 23.02.2023, №РН-0000213 від 01.02.2023, №РН-0000224 від 01.02.2023, №БТМ0006294 від 04.05.2023, №376 від 21.06.2023, №153 від 03.02.2023, №5163732 від 27.04.2023, №БТМ0009755 від 22.06.2023, №БТМ0008746 від 08.06.2023, №1766 від 06.07.2023, №731 від 27.09.2023, №742 від 28.09.2023, №753 від 29.09.2023, №02/0609 від 06.09.2023, №02/3008 від 30.08.2023, №БТМ0010969 від 10.07.2023, №БТМ0010567 від 04.07.2023, №БТМ0011727 від 19.07.2023, №БГД0014238 від 14.07.2023, №БГД0011968 від 22.06.2023, №БТМ0008039 від 29.05.2023, №БГД0009349 від 29.05.2023, №БГД0006362 від 26.04.2023, №БГД0005928 від 20.04.2023, №БТМ0005283 від 20.04.2023, №БТМ0004091 від 27.03.2023, №БТМ0004090 від 27.03.2023, №БТМ0004083 від 27.03.2023, №БТМ0004085 від 27.03.2023, №153 від 03.02.2023, №5163732 від 27.04.2023, №БТМ0008746 від 08.06.2023. Такі первинні документи складені за встановленою формою і з їх змісту можна встановити суть господарських операцій. Відповідачем не надано і судом не здобуто доказів, які б спростовували факт придбання позивачем вказаних у таких первинних документах ТМЦ, які були в подальшому списані на виконання будівельних робіт по зерноперевантажувальному комплексі, що розташований у АДРЕСА_1 , в період з січня по жовтень 2023 року.

Суд зазначає, що твердження відповідача на сторінці 16 акта перевірки про відсутність у 2023 році у ФОП ОСОБА_1 найманих працівників не є саме по собі підставою для визнання господарських операцій з позивачем такими, що не були реальними. Матеріали справи не містять доказів здійснення контролюючим органом податкової перевірки ФОП ОСОБА_1 або проведення зустрічної звірки, що вказує на невикористання відповідачем, наданих йому податковим законодавством способів контролю.

Таким чином, висновки про відсутність достатніх трудових ресурсів ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом здійснені лише на підставі інформації, що наявна в інформаційно-аналітичній базі ІС «Податковий блок» відносно вказаного контрагента позивача, проте така інформація носить виключно інформаційний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку цього контрагента, а отже, не є достатнім доказом в розумінні процесуального законодавства. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічне правозастосування здійснив Верховний Суд у постановах від 24.06.2020 у справі №826/23538/15, від 08.11.20222 у справі № 812/2112/17.

Суд звертає увагу, що поняття добросовісний платник, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування або трудового законодавства, а сам платник не наділений повноваженнями щодо перевірки контрагентів на предмет дотримання трудового законодавства або здійснення щодо них податкового контролю, а тому не може володіти інформацією відносно дотримання контрагентом таких обов`язків. Крім того, виконання контрагентом договірних зобов`язань можливе як із залученням субпідрядних організацій, так і з залученням таким контрагентом працівників, що можливе не лише за трудовими договорами, але і за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних належних доказів неможливості реального здійснення ФОП ОСОБА_1 будівельних робіт (поточного ремонту) зерноперевантажувального комплексу позивача.

Таким чином, висновки відповідача в частині господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 , які мали місце у 2023 році, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом даної справи.

Стосовно операцій ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» (замовник) з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), то з матеріалів справи слідує, що між цими сторонами 05.10.2023 укладено Договір підряду №05-10-23, за умовами пункту 1.1. якого ФОП ОСОБА_2 (підрядник) взяв на себе зобов`язання виконувати за завданням замовника будівельно-монтажні роботи, а замовник взяв на себе зобов`язання прийняти виконані належним чином роботи та оплатити їх вартість, відповідно до умов цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження взаємовідносин із вказаним контрагентом позивачем надано копії таких документів: договір підряду №05-10-23 від 05.10.2023; службова записка від 02.10.2023 заступника директора з виробництва Небрончука О.І. на ім`я директора ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» з інформацією про те, що було проведено огляд стану території на якій планується розміщення рукавів для додаткової можливості зберігання зернових і олійних культур, на зерноперевантажувальному комплексі у м.Здолбунів, вул.Івана Гонти, 3, в результаті чого було виявлено потребу у здійсненні робіт, пов`язаних з монтажно-демонтажними роботами залишків фундаментів, для чого запропоновано провести у 2023 відповідні роботи з залученням підрядних організацій; наказ №85 від 02.10.2023 про здійснення додаткових робіт на об`єкті « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за яким наказано провести роботи по організації замощення території об`єкту «Зерноперевантажувальний комплекс» за адресою Рівненська область, місто Здолбунів, вулиця Івана Гонти, 3, а також здійснення монтажно-демонтажних робіт, для чого залучити необхідні підрядні організації, а також визначено відповідальним за організацію робіт заступника директора з виробництва Небрончука О.І.; акти надання послуг №5 від 31.10.2023, №7 від 30.11.2023 та №3 від 31.12.2023, які підписані представником замовника та виконавця і у яких визначено найменування робіт як монтажно-демонтажні роботи та вказано їх вартість, а також зазначено про те, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має; фотоматеріали об`єкту із зображенням його стану до виконання демонтажних робіт та після них.

З акта перевірки вбачається, що контролюючий орган підтвердив відображення позивачем у бухгалтерському обліку вказаних робіт наступними проводками ДТ 91рах. «Загальновиробничі витрати» Кт 631рах. «Розрахунки з постачальниками» на суму 1847029 грн. ДТ 631рах. «Розрахунки з постачальниками» Кт 311рах. «Рахунки в банках» на суму 1847029грн., але відповідач заперечує витрати позивача по операціях з ФОП ОСОБА_2 на суму 1847029,00грн. з підстав того, що надані до перевірки документи не дають контролюючому органу можливості встановити які саме монтажно-демонтажні роботи здійснювалися на об`єкті, в якому обсязі та їх пов`язаність з господарською діяльністю позивача, а також у зв`язку із тим, що ФОП ОСОБА_2 не задекларовано доходи від здійснення діяльності, в т.ч. по взаєморозрахунках з ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ».

Оцінюючи доводи сторін щодо питання господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 суд зазначає, що вказаний суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як підприємець з 18.11.2022, з цієї ж дати вказаний підприємець взятий на облік Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, Вінницька ДПІ (м.Вінниця), номер взяття на облік 73, дата зняття з обліку 09.01.2024, номер зняття з обліку 064. На даний час відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містять відомості про припинення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності 09.01.2024, номер запису 001074625, підставою якого вказано припинення ФОП за його рішенням.

Видами економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 за КВЕД є: 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 23.61 - Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.69 - Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу; 33.17 - Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів; 41.20 - Будівництво житлових і нежитлових будівель; 45.32 - Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 - Надання послуг перевезення речей (переїзду); 01.13 - Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 - Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.30 - Відтворення рослин; 01.61 - Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.62 - Допоміжна діяльність у тваринництві; 01.63 - Післяурожайна діяльність; 01.64 - Оброблення насіння для відтворення; 10.61 - Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості.

Допитаний у судовому засіданні заступник директора з виробництва ОСОБА_5 показав, що ФОП ОСОБА_2 виконував демонтажні роботи на зерноперевантажувльному комплексі позивача у м.Здолбунів, що було необхідно в межах господарської діяльності товариства для розміщення на території рукавів для зберігання зерна, оскільки під ними має бути рівна територія без будь-яких залишків конструкцій. Підтвердив, що за результатами демонтажних робіт територія була розчищена і товариство змогло її використовувати для вказаних потреб і зауважень до виконавця не було.

Оцінюючи зміст первинних документів, які були складені сторонами з метою належного оформлення господарської операції, суд зазначає, що акти надання послуг №5 від 31.10.2023, №7 від 30.11.2023 та №3 від 31.12.2023 містять визначені ч.2 ст.9 Закону №996-XIV обов`язкові реквізити та підписи сторін, при цьому ступінь деталізації опису господарської операції у первинних документах законодавством на час спірних відносин не встановлена, а тому те, якою мірою деталізовано суть господарської операції у вказаних актах не може бути свідченням нереальності такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду виконаних демонтажних робіт не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2020 у справі №826/2926/14 зауважив, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень…разом з цим, висновок про відсутність факту здійснення господарських операцій може ґрунтуватися лише на встановлених обставинах щодо повної відсутності відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції).

Суд зауважує, що на сторінці 15 акта перевірки відповідач підтвердив здійснення позивачем розрахунків з ФОП ОСОБА_2 в повному обсязі та відсутність станом на 30.06.2024 заборгованості, а також те, що під час перевірки перевіряючим було надано позивачем відповідний договір та первинні документи, які були складені на виконання вказаних монтажно-демонтажних робіт.

Щодо твердження відповідача про те, що ФОП ОСОБА_2 не задекларовано доходи від здійснення діяльності, в тому числі по взаєморозрахунках з ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ», то суд зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів, робіт, послуг, призначених для використання у його господарській діяльності.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що податковим органом вживалися будь-які заходи контрольного характеру з метою підтвердження припущень щодо неможливості здійснення демонтажних робіт ФОП ОСОБА_2 , відсутність таких заходів була підтверджена представниками відповідача і під час розгляду справи у суді.

Суд констатує, що податковим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти здійснення господарської операції по монтажно-демонтажних роботах на об`єкті «Зерноперевантажувальний комплекс» за адресою Рівненська область, місто Здолбунів, вулиця Івана Гонти, 3, при цьому позивачем підтверджено наявність господарської мети у придбанні таких робіт, а саме для розміщення в рамках складської діяльності рукавів для зберігання зернових та олійних культур, а також реальність понесених у зв`язку із цим витрат, у зв`язку із чим суд приходить до переконання, що висновки відповідача в частині господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом даної справи.

Стосовно операцій ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» з ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), то з матеріалів справи слідує, що між цими сторонами 20.12.2022 укладено Договір про надання послуг №20-12-22/1 за умовами пункту 1.1. якого ФОП ОСОБА_3 як виконавець взяла на себе зобов`язання надати за винагороду замовнику послугу: консультації з питань митного оформлення вантажів (квед 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту).

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження взаємовідносин із вказаним контрагентом позивачем надано копії таких документів: договір про надання послуг №20-12-22/1 від 20.12.2022; акти надання послуг №1 від 30.12.2022, №2 від 31.01.2023, №3 від 28.02.2023, №4 від 31.03.2023, які підписані представником замовника та виконавцем і у яких визначено найменування робіт, послуг та вказано їх вартість, а також зазначено про те, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має; звіти до актів надання послуг №1 від 30.12.2022, №2 від 31.01.2023, №3 від 28.02.2023, №4 від 31.03.2023 підписані виконавцем, з матеріалами внутрішнього аудиту First gathering point, Trader with Storage з дотримання вимог ISCC EU, внутрішнього аудиту Farm/Plantation ТОВ «АГРООРГ» згідно ISCC, внутрішнього аудиту Farm/Plantation ТОВ «МЕТАГРО» згідно ISCC, внутрішнього аудиту господарства згідно вимог ISCC EU СГ ТОВ «Дубенська аграрна компанія».

З акта перевірки вбачається, що контролюючий орган підтвердив відображення позивачем у бухгалтерському обліку вказаних послуг наступними проводками ДТ 93 рах. «Витрати на збут» Кт 631рах. «Розрахунки з постачальниками» на суму 5250000,00 грн. ДТ 631рах. «Розрахунки з постачальниками» Кт 311рах. «Рахунки в банках» на суму 6887095 грн., при цьому станом на 30.06.2024 по розрахунках з ФОП ОСОБА_3 обліковується дебіторська заборгованість в сумі 1637095,00грн.

Відповідач заперечує витрати позивача по операціях з ФОП ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що КВЕД, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на його переконання не відповідають фактично наданим послугам для ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ». Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що Класифікатор видів економічної діяльності (КВЕД) є інструментом для статистики, при цьому він не завжди відповідає всім потребам користувачів за межами статистичної системи, у зв`язку з чим можуть виникнути суперечності стосовно юридичного використання коду КВЕД.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД є: 46.11 - Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (основний); 73.20 - Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 63.99 - Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 74.20 - Діяльність у сфері фотографії.

КВЕД містить інформацію про те, що: клас 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту» включає в себе такі види діяльності як експедицію вантажів, організацію перевезень залізничним, автомобільним, водним або авіаційним транспортом, організацію групових або індивідуальних відправлень вантажів (у т.ч. вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій), видачу й одержування транспортної документації та накладних, діяльність митних брокерів, діяльність суднових брокерів і агентів з фрахтування місць для авіаційних вантажних перевезень, посередництво з фрахту вантажного місця на судні або в літаку, вантажно-розвантажувальні роботи, наприклад, тимчасове пакування задля збереження вантажу під час транзитних перевезень, перепакування, вибірковий контроль та зважування вантажу тощо; клас 73.20 «Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки» включає в себе вивчення потенціалу ринку, інформованості, прийнятності продуктів, популярності визначеного товару та послуг і купівельних звичок споживачів задля сприяння збуту та розроблення нових видів товарів і послуг, у т.ч. статистичний аналіз результатів; вивчення суспільної думки щодо політичних, економічних і соціальних подій, статистичний аналіз результатів; клас 63.99. «Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.» - включає надання інших інформаційних послуг, не віднесених до інших угруповань: надання інформаційних послуг по телефону з використанням комп`ютерної технології; надання послуг з пошуку інформації за винагороду або на основі контракту; надання послуг з добору новин і матеріалів із преси (медійний моніторинг) тощо.

Як вбачається з актів надання послуг №1 від 30.12.2022, №2 від 31.01.2023, №3 від 28.02.2023, №4 від 31.03.2023 сторони засвідчили надання таких послуг як супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів, при цьому зі звітів до вказаних актів вбачається більш детальна інформація щодо таких послуг, а зокрема, супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів по відвантаженню контрактів з Grow the World №02122022 від 02.12.2022, проведення аудиту господарств за процедурою Farm/Plantation в рамках сертифікації FGP, розрахунок викидів FGP, ведення звітів з mass balance для FGP, Trader with Storage для відвантаження по контракту 460/1-151130 від 21.12.2022, супровід та консультаційні послуги з митного оформлення по контракту №20/12/2022/1W від 20.12.2022 з UAB Bioversa, супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів по контракту №10/01-2023 від 10.01.2023 з S-Group Sp.z.o.o, супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів по контракту 247/08/22 від 03.08.2022 з WIPASZ S.A., проведення аудиту господарств за процедурою Farm/Plantation в рамках сертифікації FGP, розрахунок викидів FGP, ведення звітів з mass balance для FGP, Trader with Storage для відвантаження по контрактах №20/12/2022/1W від 20.12.2022 з UAB Bioversa, №10/01/2023 від 10.01.2023 з S-Group sp.z.o.o., №247/08/22 від 03.08.2022 з ОСОБА_6 ; супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів по контракту №19/01/2023 від 19.01.2023, супровід та консультаційні послуги з митного оформлення вантажів по контракту №247/08/22 від 03.08.2022 з WIPASZ S.A.; проведення аудиту господарств за процедурою Farm/Plantation в рамках сертифікації FGP, розрахунок викидів FGP, ведення звітів з mass balance для FGP, Trader with Storage для відвантаження по контрактах №19/01/2023 від 19.01.2023, 247/08/22 від 03.08.2022 з WIPASZ S.A.

Оцінюючи вказані види послуг суд приходить до переконання, що вони є такими, які ФОП ОСОБА_3 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування вправі надавати третім особам, оскільки вони охоплені тими видами економічної діяльності, які обрані нею і вказані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З`ясовуючи ділову мету позивача у придбанні таких послуг та пов`язаність їх результатів з господарською діяльністю позивача, суд враховує показання допитаної у якості свідка ФОП ОСОБА_3 , яка зазначила, що нею дійсно було надано послуги для позивача, при цьому вартість таких послуг була обґрунтована в тому числі тим, що вона є сертифікованим аудитором в системі ISCC щодо засвідчення збирання сталої біомаси, що вимагається в країнах Європейського Союзу під час продажу сільськогосподарської продукції і що є необхідним в тому числі для здійснення митного оформлення відвантаження таких товарів для європейських покупців позивача.

Відповідач заперечуючи реальність господарської операції позивача з ФОП ОСОБА_3 зазначив у акті перевірки, що якщо та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. Надаючи оцінку цим аргументам суд зазначає, що визначення потреби у послугах є прерогативою самого платника податків, який веде господарську діяльність, а не контролюючого органу, який не може суб`єктивно оцінювати доцільність чи економічну вигідність операції без належних доказів, тобто відсутність ділової мети має бути доведена контролюючим органом, а не лише стверджуватися у акті перевірки. Позивач зазначає, що послуги стосувалися його господарської діяльності по реалізації сільськогосподарської продукції, оскільки одним із видів діяльності позивача є КВЕД 46.21 - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Суд звертає увагу на те, що на сторінці 4 акта перевірки контролюючий орган підтверджує те, що на формування показників доходу позивача у періоді з 01.01.2018 по 30.06.2024 мало вплив здійснення операцій із реалізації зернових культур, надання послуг по транспортуванню та надання послуг по зберіганню зерна на елеваторі, при цьому відповідач не заперечує того, що вказані у звітах до актів надання послуг №1 від 30.12.2022, №2 від 31.01.2023, №3 від 28.02.2023, №4 від 31.03.2023 контракти дійсно були укладені в межах господарської діяльності позивача, а також те, що по них здійснювалося митне оформлення вантажів (сільськогосподарської продукції). Відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування вказаного, а отже, не було доведено обґрунтованості свого припущення щодо відсутності ділової мети у такій господарській операції. Зазначене дає підстави для виснування про наявність ділової мети у позивача на придбання та отримання послуг у ФОП ОСОБА_3 і пов`язаність таких послуг з господарською діяльністю позивача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки ст.42 Конституції України гарантує кожному право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, то будь-яка особа вправі займатися підприємницькою діяльністю навіть у разі її перебування у трудових відносинах. В ході розгляду цієї справи відповідачем не було доведено і судом не було здобуто доказів того, що послуги, які надавала ФОП ОСОБА_3 для позивача відносилися до її посадових обов`язків або що такі послуги надавалися нею під час її робочого часу.

Під час надання суду показань свідок ОСОБА_3 зазначила, що надані нею позивачу послуги жодним чином не стосуються її трудових обов`язків і вона здійснювала надання послуг у вільний від своїх трудових обов`язків час (поза робочим часом, у вихідні, в період відпустки, тощо). Свідок зазначила, що у період відпустки, яка мала місце у грудні 2022р., а також у вихідні дні виїжджала власним транспортним засобом по підприємствах щодо яких здійснювала як сертифікований аудитор процедури Farm/Plantation в рамках сертифікації FGP,збирала, опрацьовувала та формувала документи, які були необхідні для надання послуг в межах її договірних відносин як підприємця з позивачем.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували досліджені судом докази, які пов`язані із наданням послуг ФОП ОСОБА_3 позивачу, суд прийшов до переконання про те, що висновки відповідача в частині нереальності господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом даної справи.

Щодо висновків акта перевірки в частині порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1., ст.134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПК України у зв`язку із не включенням до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму витрат від списання дебіторської заборгованості на суму 1884720грн. по операції з безоплатної передачі ТМЦ АТ «Укрзалізниця», суд зазначає наступне.

24.06.2020 ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» (відчужувач) укладено з АТ «Українська залізниця» (набувач) Договір безоплатної передачі майна на баланс АТ «Укрзалізниці» №Л/П-1942П/НЮ, відповідно до пункту 1.1.1 якого відчужувач зобов`язався безоплатно передати у власність набувачу наступне майно: залізничну колію 1520мм-298,1 метрів погонних, в тому числі стрілочний перевід №201 лівий на дерев`яних брусах та скидальний вістряк №202 Р65 на станції Здолбунів регіональної філії Львівська залізниця АТ «Українська залізниця».

25.06.2020 на виконання укладеного договору позивач передав визначені об`єкти АТ «Українська залізниця» за актом приймання-передачі, в якому сторони засвідчили факт здійснення вказаної передачі, в тому числі з відповідною документацією та засвідчили, що умови договору виконані в повному обсязі і майно передано з балансу ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» на баланс виробничого структурного підрозділу «Рівненська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» згідно з цим актом та актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (ф.№ОЗ-1), затвердженого Мінстату від 29.12.1995 №352.

Сторони не заперечують того факту, що передача майна здійснювалася позивачем Акціонерному товариству «Українська залізниця» безоплатно, тобто без одержання грошової або будь-якої іншої компенсації (у тому числі у негрошовій формі) з боку набувача, включаючи майно, роботи, послуги, майнові права або інші вигоди, що мають вартісне вираження.

Відповідачем встановлено, що вказану операцію позивач у обліку відобразив такими проводками: Дт361 Кт,0 грн. відображено вартість майна з ПДВ при безоплатній передачі як реалізацію основних засобів; Дт 712 Кт ,00 грн. відображено дохід від операції з безоплатної передачі; Дт 943 Кт ,00 грн. відображено собівартість реалізованих необоротних активів; Дт 944 рахунку «Сумнівні та безнадійні борги» Кт 361 «Розрахунки з покупцями», Дт 79 «Фінансові результати» Кт 944 рахунку «Сумнівні та безнадійні борги» всього на суму 1884720,00 грн.

Підпунктом 134.1.1 ст.134 ПК України на момент спірних відносин визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пунктів 33 та 34 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000, об`єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом, а фінансовий результат від вибуття об`єктів основних засобів визначається вирахуванням з доходу від вибуття основних засобів їх залишкової вартості, непрямих податків і витрат, пов`язаних з вибуттям основних засобів.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, пунктом 5 якого зазначено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п.6 НП(С)БО 16).

Оцінюючи доводи контролюючого органу про необхідність створення резерву сумнівних боргів та включення до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 різниці, на яку збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму від списання дебіторської заборгованості на суму 1884720грн., суд зазначає, що пунктом 4 НП(С)БО 10 надано визначення термінам, які використовуються у національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, зокрема:

безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності;

дебітори - юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували підприємству певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів;

дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату;

сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.

Пунктом 5 НП(С)БО 10 встановлено, що дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує

ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

З системного аналізу вказаних норм національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку слідує, що у разі здійснення безоплатної передачі активів дебіторської заборгованості не виникає, оскільки у особи, яка набула актив не виникає обов`язку здійснення будь-якого розрахунку чи компенсації для надавача такого активу. За відсутності виникнення дебіторської заборгованості у платника податків не виникає обов`язку з формування резерву сумнівних боргів, так як резерв сумнівних боргів є сумою на яку зменшується вартість величини дебіторської заборгованості в балансі та визнані у зв`язку з цим витрат.

З огляду на те, що операція позивача по передачі майна на користь АТ «Укрзалізниця» відбувалася безоплатно, то у позивача не виникло дебіторської заборгованості, а як наслідок не виникло і правової підстави для формування резерву сумнівних боргів по такій операції.

Використання рахунку 361 у бухгалтерському обліку позивача по цій операції є формальним і не відображає реального економічного змісту операції, яка за своєю суттю є безоплатною передачею активу. Відповідно, така операція не супроводжувалася виникненням дебіторської заборгованості, а тому не утворювала підстав для формування резерву сумнівних боргів та здійснення коригування фінансового результату відповідно до пп.139.2.1п.139.2 ст.139 ПК України.

Зважаючи на вказане, суд вважає безпідставним покликання відповідача на положення статей 256 та 264 ЦК України, які регламентують позовну давність та її перебіг, адже такі положення не стосуються обставин операції з безоплатної передачі майна позивачем АТ «Укрзалізниця».

З огляду на вказане суд дійшов висновку про безпідставність висновку контролюючого органу щодо необхідності формування резерву сумнівних боргів по операції з безоплатної передачі майна на баланс АТ «Укрзалізниці» за Договором №Л/П-1942П/НЮ від 24.06.2020 та вимоги щодо включення до складу рядка 2.1.2, 2.1.3 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на суму витрат від списання дебіторської заборгованості на суму 1884720грн.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо не включення до складу рядка 3.1.7, 3.1.7.1 додатку РІ, різниці на які збільшується фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 4679091 грн. по операціях з нерезидентами Corn Trans Sp. z.o.o. Sp k (Польща) та AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю), суд зазначає:

- щодо правовідносин позивача із Corn Trans Sp. z.o.o. Sp k (Польща), то як вбачається з акта перевірки контролюючий орган вказав, що по операції з цим контрагентом по Контракту №S03-P від 05.05.2022 по реалізації кукурудзи згідно ВМД UA204020/2022/011002 від 18.05.2022 та UA204020/2022/012443 від 27.05.2022 на загальну суму 5607455,77грн., позивач повинен був збільшити фінансовий результат на 30 відсотків вартості товарів, так як організаційно-правова форма такого контрагента включена до переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №480 від 04.07.2017;

- щодо правовідносин позивача із AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю), то контролюючий орган вказав, що по операції з цим контрагентом по Контракту №041SВ-P від 02.10.2023 по реалізації сої українського походження, врожаю 2023 року згідно ВМД №45 від 27.10.2023 на загальну суму 9989512,36грн., позивач повинен був збільшити фінансовий результат на 30 відсотків вартості товарів, так як вказаний контрагент зареєстрований у державі (на території), включеній до переліку держав (територій), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1045 від 27.12.2017.

Так, згідно з п.п.140.5.5-1, п.140.5, ст.140 ПК України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до ст. 39 цього Кодексу), реалізованих на користь:

- нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до п.п.39.2.1.2, п.39.2.1, п.39.2 ст.39 цього Кодексу;

- нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до п.п. «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Абзац п`ятий підпункту 140.5.5-1, п. 140.5, ст. 140 ПК України встановлює, що вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При цьому, якщо ціна реалізації товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг є нижчою за ціну, визначену відповідно до принципу "витягнутої руки", встановленого статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки", та вартістю реалізації.

Згідно з пп.39.2.1.1 пп.39.2.1 п.39.1 ст.39 ПК України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме:

а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом пп.39.2.1.4 пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), зокрема, але не виключно: а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо; б) операції з придбання (продажу) послуг; в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності; г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо; ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів; д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні; е) операції, у результаті яких обсяг доходу та/або фінансовий результат платника податку зменшується внаслідок повної або часткової, безповоротної або тимчасової передачі функцій разом з матеріальними та/або нематеріальними активами (або без них), вигодами, ризиками та можливостями іншому платнику податку (іншій особі) в тих випадках, коли у взаємовідносинах між непов`язаними особами така передача не здійснювалася б без компенсації, незалежно від того, чи відображені такі операції у бухгалтерському обліку.

Відповідно до пп.39.2.1.6 пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України, неконтрольовані операції - будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов`язаними особами.

Згідно з пп.39.2.1.7 пп.29.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Підпунктом 39.1.4 пункту 39.1 статті 39 ПК України передбачено, що встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи обсяг операцій з продажу товарів позивачем Corn Trans Sp. z.o.o. Spk (Польща) та AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю) не перевищував 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік (5607455,77грн та 9989512,36грн відповідно), а отже, операції з вказаними контрагентами не були віднесені до контрольованих, що вбачається і зі змісту акта перевірки та не заперечується відповідачем.

Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" здійснюється за одним із таких методів: порівняльної неконтрольованої ціни; ціни перепродажу; "витрати плюс"; чистого прибутку; розподілення прибутку (пп.39.3.1 п.39.3 ст.39 ПК України).

За змістом пп.39.3.2.1 пп.39.3.2 п.39.1 ст.39 ПК України відповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" визначається за допомогою застосування методу трансфертного ціноутворення, який є найбільш доцільним до фактів та обставин здійснення контрольованої операції, крім випадків, коли цим Кодексом визначені вимоги щодо обов`язковості застосування конкретного методу встановлення відповідності умов контрольованих операцій принципу "витягнутої руки" для контрольованих операцій певного виду.

Найбільш доцільний метод трансфертного ціноутворення обирається з урахуванням таких критеріїв: доцільності обраного методу відповідно до характеру контрольованої операції, що визначається, зокрема, на основі результатів функціонального аналізу контрольованої операції (з урахуванням виконуваних функцій, використовуваних активів і понесених ризиків); наявності повної та достовірної інформації, необхідної для застосування обраного методу та/або методів трансфертного ціноутворення; ступеня зіставності між контрольованими і неконтрольованими операціями, включаючи надійність коригувань зіставності, якщо такі застосовуються, які можуть використовуватися для усунення розбіжностей між такими операціями.

Платник податку з урахуванням зазначених критеріїв використовує будь-який метод, який він вважає найбільш доцільним, однак у разі, якщо існує можливість застосування і методу порівняльної неконтрольованої ціни, і будь-якого іншого методу, застосовується метод порівняльної неконтрольованої ціни.

У разі якщо з урахуванням таких критеріїв метод ціни перепродажу або метод "витрати плюс" та метод чистого прибутку або розподілення прибутку можуть застосовуватися платником податку з однаковою надійністю, застосовується метод ціни перепродажу або метод "витрати плюс".

Платник податку може не застосовувати більше одного методу для визначення того, чи відповідають умови контрольованої операції принципу "витягнутої руки".

Якщо платник податків використав метод, що відповідає положенням цієї статті, встановлення контролюючим органом відповідності умов контрольованих операцій платника податків принципу "витягнутої руки" базується на тому методі трансфертного ціноутворення, який застосовується платником податків, за винятком випадків, якщо контролюючий орган обґрунтує, що метод, який застосовується платником податків, не є найбільш доцільним.

Відповідно до пп.39.3.2.3 пп.39.3.2 п.39.3 ст.39 ПК України, якщо ціна в контрольованій операції або відповідний показник рентабельності контрольованої операції перебуває: в межах діапазону, вважається, що умови контрольованої операції відповідають принципу "витягнутої руки"; поза межами діапазону цін (рентабельності), розрахунок податкових зобов`язань платника податків у контрольованій операції проводиться відповідно до ціни (показника рентабельності), яка (який) дорівнює значенню медіани такого діапазону (крім випадків проведення платниками податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 цієї статті).

Як вбачається з матеріалів справи позивач у випадку з операцією поставки для Corn Trans Sp.z.o.o. Sp.k. (Польща) використовував метод порівняльної неконтрольованої ціни, за якого порівняння ціни проводилося на підставі наявної інформації про ціни, застосовувані протягом періоду в який здійснювалися такі операції або інформації на найближчу до дня здійснення вищевказаних операцій дати.

Позивач для підтвердження дотримання ним у операціях з Corn Trans Sp.z.o.o. Sp.k. (Польща) принципу «витягнутої руки» звернувся до Рівненської торгово-промислової палати та отримав експертний висновок В-119 від 04.07.2023, складений сертифікованим оцінювачем ОСОБА_7 та провідним експертом РТПП Годованюк В.Ф. з якого вбачається проведення вказаними спеціалістами визначення ринкового діапазону цін у відповідності до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 №381, згідно з яким ціна кукурудзи 3-го класу врожаю 2021 року по інвойсу від 18.05.2022 та по інвойсу від 27.05.2022 за 1 тону в розмірі 244,50 доларів США перебуває у визначеному діапазоні цін 109,63-270,61 доларів США за тону. У зв`язку із вказаним, експертний висновок В-119 від 04.07.2023 містить наступний висновок експерта на підставі аналізу пред`явлених замовником документів, проведених розрахунків та отриманої статистичної інформації, довідкової інформації мережі Інтернет, експертами встановлено: ціна пред`явленої продукції, яка експортувалася в 2022 році, відповідає принципу «витягнутої руки», визначені у п пп.39.2.1.8 пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б спростували висновки експерта, вказаних у експертному висновку В-119 від 04.07.2023, натомість заперечення відповідача зведені до твердження про те, що експертизою не досліджувалися комерційні та фінансові умови аналізованих операцій та співставних операцій, але як вбачається зі змісту вказаного висновку експерт зазначив, що визначення риночного діапазону цін проведено на підставі Порядку, який визначає процедуру розрахунку та застосування ринкового діапазону цін і ринкового рентабельності для цілей трансферного ціноутворення (постанова КМУ від 04.06.2015 №381), при цьому використовується вибірка зіставних операцій, впорядкована за зростанням. У висновку також наведена інформація про цінові пропозиції ідентичного (аналогічного) товару на ринку із зазначенням відповідного джерела такої інформації та фінансового показника.

З огляду на вказане, твердження відповідача про те, що експертами не досліджувалися комерційні та фінансові умови аналізованих операцій та співставних операцій не знайшло свого підтвердження, крім того, відповідачем у акті перевірки не наведено відомостей про те, що застосована у спірній операції ціна товару є нижче визначеного у встановленому порядку діапазону цін та не наведено діапазону цін, який би був визначений контролюючим органом у іншому розмірі, ніж той, який вказано у висновку експерта.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем по операціях з Corn Trans Sp.z.o.o. Sp.k. (Польща) вимог пп.140.4.4 п.140.4, пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Стосовно операції з AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю), то в матеріалах справи наявна документація, відповідно до якої досліджувалися ціни по операції з таким контрагентом, з огляду на його реєстрацію у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до п.п. 39.2.1.2, п. 39.2.1, п.39.2 ст.39 цього Кодексу, та з обґрунтуванням доцільності застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни, для чого було використано «зовнішні» джерела інформації про ринкові ціни, а саме інформація опублікована в інформаційно-аналітичному продукті «Огляд цін українського та світового товарного ринків», що є одним з ключових періодичних досліджень ДП «Держзовнішінформ», а також методу чистого прибутку для підтвердження відповідності принципу «витягнутої руки» умов Контрольованих операцій та Операцій, визначених п.п.140.5.51 ПК України, використано відомості з інформаційної бази даних RUSLANA, тощо. За наслідками застосування вказаних методів у документації відображено, що ціна соєвих бобів у господарській операції AMPLE SPEED LIMITED за 1 тону становила 363,00 долара США, що перебуває у межах визначеного діапазону цін 350,00-365,00 доларів США за тону.

Відповідачем у акті перевірки не вказано причини неврахування контролюючим органом вказаної документації та викладеної у ній інформації, крім того, відповідачем не було надано, а судом не було здобуто доказів, які б спростовували відомості позивача щодо відповідності ціни принципу «витягнутої руки» та перебування такої ціни в межах визначеного діапазону цін.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем по операціях з AMPLE SPEED LIMITED (Гонконг, Особливий адміністративний район Китаю) вимог пп.140.4.4 п.140.4, пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, висновки податкового органу, покладені в основу податкового повідомлення-рішення №01 від 16.01.2025, не знайшли свого підтвердження, що свідчить про протиправність такого рішення та наявність правових підстав для його скасування.

В основу податкового повідомлення-рішення №701 від 05.11.2024, яким до позивача застосовано пеню за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1770469,98грн., Головним управлінням ДПС у Рівненській області покладено висновки про недотримання позивачем встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з нерезидентами UBM GRAIN ZRT (Угорщина), Grow the world s.r.o (Чехія), Elvita sp.z.o.o (Польща).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність це будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон №2473-VIII). Цей закон також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства. Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

За визначенням понять, наведених у статті 1 Закону №2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей;

Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.

Приписами статті 4 Закону №2473-VIII визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Положеннями частин третьої, шостої, дев`ятої та десятої Закону №2473-VIII визначено, що валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до частини першої ст.13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (частина 2 ст.13 Закону № 2473-VIII).

Згідно з частиною 3 ст.13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7 (далі Інструкція №7).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 Банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за:

1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;

2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;

3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції (а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку) імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.

Відповідно до частини 5 ст.13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Національного банку України від 07.07.2022 №142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Пунктом 12 розділу III Інструкції №7 встановлено, що зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару або вартості товарів, що імпортуються, допускається за умови, якщо протягом виконання зобов`язань за договором

1) відбувається перегляд ціни товарів у зв`язку з невідповідністю їх кількісних та/або якісних характеристик умовам договору - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Рішення про таку невідповідність приймається Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті або іншим органом, уповноваженим розглядати спори або засвідчувати таку невідповідність згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору;

2) відбувається перегляд ціни товарів унаслідок дій форс-мажорних обставин, що призвели до зміни кількісних та/або якісних характеристик товару, - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Зміна ціни товару має бути підтверджена Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (експертною організацією) згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору;

3) товари знищено, конфісковано, зіпсовано, украдено, загублено - на суму їх вартості (якщо право власності на товар відповідно до умов договору належить резидентові). Наявність таких обставин має бути підтверджена органами, уповноваженими здійснювати таке підтвердження згідно із законодавством країни, на території якої сталися такі події;

4) відбувається повне або часткове повернення резиденту товару, що був поставлений нерезиденту за експортним договором, у зв`язку з повним або частковим невиконанням сторонами взаємних зобов`язань за експортним договором - на суму вартості такого товару, оформленого МД типу ІМ-40 Імпорт, ІМ-41 Реімпорт, ІМ-51 Переробка на митній території, ІМ-75 Відмова на користь держави, ІМ-76 Знищення або руйнування та за наявності відповідної інформації в реєстрі МД;

5) відбувається повернення сплачених імпортером коштів повністю або частково - на суму цих коштів;

6) здійснюється оподаткування виконаних резидентами для нерезидентів робіт (наданих послуг) за межами України - на суму сплачених податків. Здійснення такого оподаткування має бути підтверджено поясненнями (інформацією, документами). Банк для цілей підпункту 6 пункту 12 розділу III цієї Інструкції має право також вимагати в резидента підтвердження податкового органу країни нерезидента щодо сплати відповідної суми податків;

7) відбувається оплата нерезидентом фізичній особі-резиденту, яка перебуває у відрядженні за кордоном з метою виконання зобов`язань за експортним договором резидента - суб`єкта господарської діяльності, коштами в готівковій іноземній валюті експлуатаційних витрат, пов`язаних з обслуговуванням транспортного засобу, який належить резидентові - стороні договору (орендується, фрахтується ним) і використовується за кордоном з метою виконання зобов`язань останнього за цим договором, - на суму використаних коштів. Отримання від нерезидента готівкової іноземної валюти на експлуатаційні витрати, пов`язані з обслуговуванням транспортного засобу резидента за кордоном, та використання цих коштів на зазначені цілі має бути підтверджено відповідними документами;

8) відбувається зміна умов експортного договору, за яким банком здійснюється валютний нагляд, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов`язань за експортним договором резидента здійснюється шляхом поставки товару, - на суму зобов`язань, які виконуються шляхом поставки товару. Наявність таких обставин має бути підтверджена копією документа, згідно з яким унесені зміни до відповідного експортного договору.

Матеріали справи свідчать, що 14.09.2022 позивачем (продавець) було укладено з нерезидентом UBM GRAIN ZRT (Угорщина) контракт №V22/09/362 на поставку шроту соєвих бобів українського походження без ГМО, врожаю 2021 року з наступними якісними характеристиками: товари повинні бути вільними від живих довгоносиків/комах, шкідників для зерна і стороннього / неприємного запаху, товар має бути без ГМО згідно з правилами ЄС, здоровий, придатний до механічної обробки з природнім кольором і запахом.

Відповідно до контракту ціна товару становить 610 євро за одну метричну тону. Пункт призначення DAP машини на склад Tuzser (Угорщина) згідно з інструкціями покупця.

Порядок оплати визначено як 95% вартості завантаження товару шляхом банківського переказу на рахунок покупця в євро на протязі 5 банківських днів з дати доставки та за умови пред`явлення електронною поштою копій таких товаросупровідних документів: до документів для оплати належать: ТТН заповнена згідно з інструкцією покупця, комерційний рахунок, експортні митні декларації, протокол тестування на безпечність харчових продуктів/кормів та ГМО, сертифікат ГМО та сертифікати про нерадіоактивність, що видаються державним органом, фітосанітарний сертифікат, сертифікат EUR1, декларації про походження товару не з Криму, Севастополя, Донецька та Луганська, видані продавцями. Решта 5% після розвантаження Товару та аналізу якості.

Контрактом також передбачено, що усі відбори та аналізи повинні виконуватися відповідно до правил Gafta nr.200. Якість/стан остаточні та обов`язкові під час і в місці вивантаження відповідно до акредитованого Gafta nr.200 суперінтенданта за вибором і за рахунок покупця.

21.10.2022 позивачем та UBM GRAIN ZRT укладено додаткову угоду №1 V22/09/362, відповідно до якої сторони погодили доповнити розділ Контракту V22/09/362 «Особливі умови» і виклали його в новій редакції, умови якої передбачають, що у випадку якщо при перевірці якості поставленого товару акредитованою лабораторією Gafta nr.200 буде виявлено вміст ГМО покупець здійснює прийняття такого товару в наступному порядку: якщо вміст ГМО буде становити від 0,0% до 0,9% товар буде вважатися як без ГМО, і буде прийнятий за ціною 610 євро за тону; якщо вміст ГМО буде становити більше 0,9% товар буде вважатися з вмістом ГМО і буде прийнято за ціною 510 євро за 1 тону.

З наявних у справі сертифікатів №A8520/22, №A8519/22, №A8519/22, №A8518/22, №A8517/22, №A8516/22, №A8557/22, №A8556/22, №A8555/22, №A8558/22, №A8019/22, виданих лабораторією Mertcontrol, яка згідно даних вказаних у таких сертифікатах та відповідно до відомостей сайту Gafta, яка є Міжнародною торговою асоціацією, правила якої відповідно до змісту Контракту застосовують сторони, вбачається, що за результатами аналізу товару уповноваженою лабораторією було виявлено та засвідчено наявність в товарі ГМО, в той час як відповідно до умов поставки товар мав бути без ГМО.

Сторонами контракту для додаткової перевірки показників було залучено SGS (Laboratory of SGS Bulgaria LTD), яка також є акредитованим Gafta суперінтендантом, яке за результатами аналізу наданих зразків надало звіт про результати тестування №VAR23-0/1A/01.03.2023, відповідно до якого також було засвідчено наявність у поставленому товарі ГМО, крім того, продавцем було також залучено акредитований орган Cotecna Inspection S.A., який також 19.12.2022 склав звіт про аналізи, яким підтвердив наявність ГМО у поставленій продукції.

Зазначені документи, видані уповноваженими на здійснення підтвердження якості товару лабораторіями, залучення яких в тому числі відповідає умовам контракту №V22/09/362, укладеного позивачем з ОСОБА_8 .

Як вбачається з переписки між позивачем та представником UBM GRAIN ZRT, сторони контракту вели тривалі перемовини у зв`язку із виявленням неналежної якості товару та узгоджували подальші дії, результатом чого стало укладення 19.06.2023 позивачем та UBM GRAIN ZRT додаткової угоди №2 V22/09/362, відповідно до якої сторони зважаючи на укладену раніше додаткову угоду №1 до вказаного Контракту підтвердили, що партія товару поставлена продавцем покупцю у розмірі 330 тон була прийнята із вмістом ГМО (більше 0,9%) і ціна на таку партію становить 510 євро за 1 тону, а партія товару поставлена продавцем покупцю у розмірі 154 тони була прийнята без вмісту ГМО (менше 0,9%) і ціна на таку партію буде становити 610 євро за тону, а також визначено загальну вартість поставленого Товару з ГМО та без ГМО.

Як слідує з акту перевірки позивачем до перевірки було представлено як контракт, так і всі додаткові угоди до нього, а також сертифікати акредитованих лабораторій (суперінтендантів), а також митні та інші документи, які були складені на оформлення такої поставки.

Відповідач не заперечує надходження за експортований товар на валютний рахунок позивача валютної виручки від ОСОБА_8 на загальну суму 262234,00 євро / 10048324,91 грн. без порушення строків розрахунків та констатовано у акті перевірки про те вважає неможливим зменшення ціни товару на суму 33006,00 євро / 1430965,23грн., у зв`язку із чим на цю суму контролюючим органом нараховано пеню.

Оцінюючи вказане, суд зазначає, що абзацом другим пункту 12 розділу III Інструкції №7 встановлено випадок за наявності якого на користь резидента від нерезидента може надійти зменшена сума грошових коштів як оплата за експорт товару, а саме якщо відбувся перегляд ціни товарів у зв`язку з невідповідністю кількісних та/або якісних характеристик товару умовам договору - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів.

При цьому вказана норма містить застереження про те, що рішення про таку невідповідність приймається Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті або іншим органом, уповноваженим розглядати спори або засвідчувати таку невідповідність згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору.

Аналізуючи вказану норму права суд зауважує, що вона не містить вичерпного переліку суб`єктів, які мають право приймати рішення або засвідчувати невідповідність товару по кількості або якості, адже друга половина зазначеної норми права вказує на те, що це можуть бути також органи, які уповноважені розглядати спори або органи, які уповноважені засвідчувати невідповідність згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору.

Як вбачається із змісту контракту, укладеного між позивачем та його контрагентом-нерезидентом ОСОБА_8 сторони у ньому погодили застосування до умов договору Gafta nr 200, а також погодили залучення для встановлення якості товару акредитованих Gafta лабораторій. Таким чином, суд приходить до переконання, що акредитовані лабораторії Gafta і є тим уповноваженим органом, який може засвідчувати невідповідність товару згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б спростовували можливість засвідчення залученими сторонами Контракту №V22/09/362 від 14.09.2022 акредитованими Gafta лабораторіями (Mertcontrol, SGS та Cotecna Inspection S.A.) невідповідності товару якісним характеристикам, а відповідно не спростовано і достовірності наданих ними результатів, оформлених сертифікатами ГМО та звітами.

Суд наголошує, на хибності застосування контролюючим органом вузького тлумачення вжитого у абзаці другому пункту 12 розділу III Інструкції №7 терміну «рішення». Зазначений термін вживається в Інструкції №7 в узагальненому сенсі - як будь-який офіційний документ, яким компетентний орган фіксує і формалізує свою позицію щодо якості або характеристик товару.

Оскільки зазначена норма права не містить вичерпного переліку суб`єктів, які можуть приймати рішення або засвідчувати невідповідність товару, то відповідно така норма і не може містити вичерпний перелік форм та назв документів, які такі органи можуть приймати у своїй діяльності, адже норма передбачає, що ці органи можуть здійснювати засвідчення згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору, що може не містити у вжитку такого терміну як «рішення» або може мати іншу форму, наприклад, сертифікат, висновок, звіт, тощо.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про протиправність здійснення відповідачем нарахування пені на суму на яку сторони Контракту №V22/09/362 від 14.09.2022 були змушені зменшити вартість поставленого товару, у зв`язку із виявленою у встановленому порядку та засвідченою уповноваженим органом (акредитованими лабораторіями) невідповідністю поставленого товару за якісними характеристиками умовам такого контракту.

02.12.2022 позивачем (продавець) укладено Контракт №02122022 з покупцем-нерезидентом Grow the world s.r.o (Чехія) за умовами пункту 3.1. якого продавець зобов`язався поставити покупцю сільськогосподарську продукцію, українського походження, у номенклатурі, кількості та за цінами, зазначеними у специфікаціях до цього Контракту.

02.12.2022 сторонами укладено специфікацію №1 до Контракту №02122022 від 02.12.2022 за якою узгоджено поставку кукурудзи урожаю 2022 року за ціною 174 євро за тону, а також у пункті 4 такої специфікації погодили якісні характеристики такого товару, в тому числі показник ДОН (DON) токсин (метод ВЕРХ) макс.2000 частин на мільярд, товари без ГМО.

Пункт 4.7. Контракту №02122022 від 02.12.2022 містить положення про те, що якщо перша перевірка якості покупцем виявить ознаки невідповідності зазначеним параметрам, необхідно погодити лабораторний аналіз в лабораторії акредитованій GAFTA.

Відповідно до пункту 8.3. Контракту №02122022 від 02.12.2022 оплата за поставлений Товар згідно з контрактом повинна здійснюватися за інвойсом продавця, виставленим покупцю у зазначеній у контракті валюті за таким принципом: 50% - по завантаженню товару від всієї вартості, та 50% по розвантаженню товару. Продавець надсилає документи, перелічені у пунктах Контракту 6.6., електронною поштою до офісу покупця, зазначеного в пункті 14 та перевірки якості. Покупцем надається період одного повного робочого дня після закінчення дня поставки для перевірки якості. Якщо перша перевірка якості виявить ознаки невідповідності зазначеним параметрам, необхідно погодити з продавцем лабораторний аналіз в лабораторії, що акредитована Gafta. Тільки після отримання результатів та підтвердження узгоджених параметрів буде здійснено остаточний розрахунок.

Таким чином, сторони Контракту №02122022 від 02.12.2022 узгодили порядок та уповноважений орган, який має право в рамках цього контракту засвідчувати невідповідність товару кількості або якості лабораторія акредитована Gafta.

30.12.2022 позивачем та Grow the world s.r.o (Чехія) укладено Додаткову угоду №1 до Специфікації №1 Контракту №02122022 від 02.12.2022, якою сторони погодилися внести зміни до п.1 Специфікації, а зокрема, визначили, що ціна однієї тони кукурудзи урожаю 2022 року становить 166,40 євро, у зв`язку із чим сторони визначили, що загальна вартість товару за цією специфікацією становить 154752,00 євро.

Відповідач у акті перевірки підтвердив поставку позивачем кукурудзи, врожаю 2022 року (код товару ) загальною фактурною вартістю 162141,90 євро / 6242234,06 грн., згідно МД типу ЕК10АА, перелік яких, вартість та граничні строки надходження валютної виручки відображено в додатку № 15 до акту перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи в ході перевірки якості товару у лабораторії ENVIRAL A.S., яка акредитована та уповноважена в системі SGS, що підтверджується сертифікатом SK19/3215.00 та яке має статус акредитованого суперінтенданта Gafta, було засвідчено виявлення у поставленій позивачем кукурудзі перевищення показника ДОН (DON), що оформлено протоколом аналізу мікотоксинів, який складений та підписаний відділом контролю якості ENVIRAL A.S.

05.01.2023 сторони Контракту №02122022 від 02.12.2022 у зв`язку із невідповідністю поставленого товару дійшли згоди про зменшення ціни товару на суму 7082,06 євро.

Як слідує з банківської виписки по рахунку позивача у АТ «ПроКредит Банк» від Grow the world s.r.o на рахунок позивача надійшла валютна виручка в сумі 148068,20 євро (09.12.2022 в сумі 117450 євро та 30.01.2023 в сумі 30618,20 євро), що підтверджує відповідач у акті перевірки.

Оцінюючи вказані докази суд виснує, що позивачем було одержано валютну виручку в розмірі, що відповідає погодженому сторонами Контракту №02122022 від 02.12.2022 з урахуванням додаткових угод до такого контракту, при цьому суд констатує, що засвідчення акредитованою уповноваженою відповідно до умов контракту лабораторією неналежної якості поставленого товару є достатньою підставою для застосування позивачем положень абзацу другого пункту 12 розділу III Інструкції №7 (обґрунтування вказаного наведено вище по тексту рішення).

Суд зазначає, що відповідачем не спростовано встановленої уповноваженим органом (акредитованою лабораторією ENVIRAL A.S.) невідповідності якісних характеристик товару умовам контракту, а відповідно суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення в частині нарахування позивачу пені на суму на яку було зменшено вартість поставленого товару по Контракту №02122022 від 02.12.2022 у зв`язку із недоліками в його якості, засвідченої у встановленому порядку.

30.08.2023 позивач (продавець) уклав Договір продажу №30-08-2023-S з покупцем-нерезидентом Elvita sp.z.o.o (Польща), за умовами якого предметом договору є соєві боби, які відповідно до пункту 1 договору повинні мати наступні показники якості: вологість макс 13,00%, некорисні доміщки макс. 2%, термічні пошкодження макс.0,5%, дроблені зерна макс.20%, пошкоджені зерна макс. 6%, сирий протеїн мін. 34% (як є), олійність та вологу речовину мін. 18% (як є). Товар має бути без живих і мертвих шкідників, без ріжків, сторонніх хімікатів, грибків і шкідливих бактерій, не підгорілий, не перегрітий, з відповідним до типу запахом і кольором.

У пункті 5 Договору продажу №30-08-2023-S від 30.08.2023 сторони визначили, що якість кожної партії товару буде визначатися незалежною інспекційною компанією, членом Gafta, за вибором покупця.

На виконання умов вищевказаного договору, за період, що підлягав перевірці, тобто з 01.01.2018 по 30.06.2024, позивачем як підтверджено відомостями акту перевірки експортовано фірмі - нерезиденту Elvita sp.z.o.o. товар, а саме: соєві боби ГМО (код товару ) загальною фактурною вартістю 387847,20 доларів США / 14082880,46 грн., згідно МД типу ЕК10АА, перелік яких, вартість та граничні строки надходження валютної виручки відображено в додатку № 15 до акту перевірки.

03.01.2024 позивачем укладено з Elvita sp.z.o.o (Польща) Додаткову угоду № 2, в якій зазначили, що у зв`язку із невідповідністю поставленого товару визначеним договором характеристикам, сторони дійшли згоди про зменшення ціни товару на суму 11013,48 доларів США та погодили, що загальна вартість поставленого товару по інвойсах №197 від 15.11.2023, №208 від 16.11.2023, №213 від 20.11.2023, №229 від 29.11.2023 становить 387847,20 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи зменшення ціни поставленого товару обумовлене результатами аналізу поставленого товару, які оформлені Денним звітом по вибірці F800901_200001007_010 та Заключними звітами F800901_200001188_002, F800901_200001007_008, F800901_200001434_001, які були проведені незалежною інспекційною компанією SGS, яка є членом Gafta та має міжнародний статус органу уповноваженого посвідчувати якість товару, що вбачається з відомостей сайту Gafta,та зі змісту яких вбачається невідповідність поставленого товару, заявленим у договорі якісним характеристикам.

Оцінюючи вказані докази суд виснує, що засвідчення акредитованою уповноваженою відповідно до умов договору лабораторією неналежної якості поставленого товару є достатньою підставою для застосування позивачем положень абзацу другого пункту 12 розділу III Інструкції №7.

Суд зазначає, що відповідачем не спростовано встановленої уповноваженим органом (акредитованою лабораторією SGS) невідповідності якісних характеристик товару умовам договору, а відповідно суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення в частині нарахування позивачу пені на суму на яку було зменшено вартість поставленого товару по Договору продажу №30-08-2023-S від 30.08.2023 у зв`язку із недоліками в його якості.

Покликання відповідача на те, що позивачем не надано документи щодо проведення претензійно-позовної роботи (позовні заяви, ухвали, рішення судових органів), висновки Міністерства економіки України по вищевказаних контрактах, довідки уповноважених організацій (органів) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору, яка підтверджує виникнення та закінчення дії форм-мажорних обставин (за наявності) до перевірки не надано - не можуть вважатися доказом неможливості зменшення ціни поставленого товару у зв`язку із виявленням та засвідченням уповноваженим органом його неналежної якості, оскільки положення абзацу другого пункту 12 розділу III Інструкції №7 не містить такої вимоги для можливості застосування положень цього пункту Інструкції №7.

Cуд звертає увагу на те, що законодавством в період, охоплений перевіркою, не було заборонено змінювати ціну у зовнішньоекономічних відносинах як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення. Як зазначено вище по тексту судового рішення, абзацом другим (підпункт 1) пункту 12 розділу ІІІ Інструкції НБУ №7, визначено чіткі умови за наявності яких сторони вправі здійснити зменшення ціни. Дослідивши надані сторонами докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку що зміна ціни товару по зовнішньоекономічним операціям позивача з нерезидентами UBM GRAIN ZRT (Угорщина), Grow the world s.r.o (Чехія), Elvita sp.z.o.o (Польща) відбулася правомірно і за наявності для того підстав, а отже, порушення строку розрахунків в даному випадку немає, що виключає правову підставу для застосування до позивача пені відповідно до ст.13 Закону №2473-VIII. З огляду на наведене, оскаржене податкове повідомлення-рішення №701 від 05.11.2024 не відповідає критеріям обґрунтованості та розсудливості, прийняте без урахування всіх важливих обставин, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень. Натомість доводи позивача узгоджуються з приписами законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Дослідивши клопотання представника позивача про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 48000грн. та 10980,00грн. компенсація витрат, необхідних для надання правничої допомоги (переклад доказів і нотаріальне посвідчення підпису перекладача), суд дійшов висновку про його обґрунтованість, виходячи з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

06.04.2025 представник позивача через підсистему "Електронний суд" подав клопотання, у якому просить відшкодувати витрати на правничу допомогу в сумі 48000грн. та 10980,00грн. компенсація витрат, необхідних для надання правничої допомоги (переклад доказів і нотаріальне посвідчення підпису перекладача) та додає копії документів: договір про надання правової допомоги від 23.01.2025: ордер; рахунок № INV-002751 від 23.01.2025; платіжну інструкцію №36213 від 25.02.2025; рахунок №19-25 від 04.04.2025 на оплату послуг письмового перекладу та відшкодування витрат на нотаріальне посвідчення; проміжний звіт про надану правову допомогу з описом наданої правової допомоги із зазначенням кількості годин, витрачених адвокатом на надання послуг станом на 04.04.2025.

Договором про надання правової допомоги від 23.01.2025, укладеним позивачем та Адвокатським бюро «Миколи Бляшина», передбачено, що Адвокатське бюро зобов`язується надати правову (правничу) допомогу щодо представництва інтересів ТОВ «ТРАДЕКС АГРІ» в суді щодо оскарження податкових повідомлень-рішень №701 від 05.11.2024 та №01 від 16.01.2025, що включає в себе: складання та подача позовної заяви та інших процесуальних документів (документів по суті справи, клопотання, тощо) та документів правового характеру для подачі до суду в судовій справі залежно від потреби; представництво в судах першої та апеляційної інстанцій під час всього розгляду судової справи при потребі; отримання будь-яких документів та здійснення необхідних дій для забезпечення виконання рішення суду, прийнятого на користь Клієнта (в тому числі представлення інтересів перед державними і приватними виконавцями, органами казначейства та іншими особами з усім обсягом повноважень),

Також у пункті 3.1 вищезазначеного договору встановлено, що сторонами погоджено розмір гонорару за правову допомогу від укладення договору і до дати проголошення (складання) рішення суду першої інстанції /представництво в суді першої інстанції / - 48000 грн. Пунктом 3.6 договору передбачено, що оплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати всієї суми гонорару за відповідну судову інстанцію, якщо інше не погоджено сторонами письмово, і така оплата має бути здійснена у строк вказаний в рахунку але в будь-якому разі до початку надання правової допомоги у відповідній інстанції на реквізити вказані в Договорі чи рахунку.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що обчислення гонорару адвоката може здійснюватися у фіксованому розмірі.

Відповідно до проміжного звіту про надану правничу допомогу Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" позивачу станом на 04.04.2025 по справі № 460/1742/25 складено опис правової допомоги, а саме: аналіз матеріалів податкової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАДЕКС АГРІ" на предмет можливості оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №701 від 05.11.2024 та №01 від 16.01.2025, підготовка позовної заяви та узгодження правової позиції та проекту позову з клієнтом, оформлення остаточної редакції позовної заяви та підготовка пакету документів (додатків) до позовної заяви, подання позову до суду через підсистему «Електронний суд» - 9 год.; підготовлено заяву про виклик свідка - подано через підсистему «Електронний суд» - 0год. 30хв.; аналіз відзиву відповідача та долучених до нього додатків і підготовка відповіді на відзив - подано через підсистему «Електронний суд» - 4 год; підготовлено клопотання про долучення до матеріалів справи перекладів доказів / подано через підсистему «Електронний суд» - 0год 30хв; підготовка до судового засідання 0год. 30хв; участь у судовому засіданні 24.03.2025 0год 30хв. Всього 15 год.

23.01.2025 Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" виставлено позивачу рахунок №INV-002751 на суму 48000,00 грн на оплату гонорару у цій справі.

Платіжною інструкцією №36213 від 25.02.2025 позивачем сплачено 48000,00грн. з призначенням платежу: гонорар згідно з рахунком №INV-002751 від 23.01.2025, без ПДВ.

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом в суді першої інстанції, а відтак підтверджують витрати на правову допомогу в адміністративній справі, які позивач повинен понести.

При цьому суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Зазначений висновок узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ), зокрема, у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд враховує, що у постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Суд зауважує, що складність справи обумовлена як суттю спору й характером спірних правовідносин (нестандартний спір, нетипові правовідносини), так і кількістю учасників, обсягом доказів, кількістю засідань.

Аналізуючи викладене вище, враховуючи положення КАС України, віднесення до звіту наданих адвокатом позивачу послуг "узгодження правової позиції з клієнтом", "оформлення остаточної редакції позовної заяви", "подання документів до суду", суд дійшов висновку про те, що розмір витрат, зазначений позивачем, 48000,00 грн не є співмірним із затраченим адвокатом часом та суперечить принципу розумності, а тому підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Враховуючи викладене, суд, виходячи з критерію пропорційності та реальності адвокатських витрат, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 30000,00 грн. Решту витрат на правову допомогу повинен понести позивач.

Щодо витрат на підготовку нотаріально завіреного перекладу на українську мову іншомовних документів, поданих разом з позовом, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.137 КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Положеннями ч.7 ст. 137 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 ст.137 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем організовано здійснення перекладу документів з англійської мови та словацької мов, які долучені до матеріалів справи, у зв`язку із чим позивачем понесені витрати на залучення перекладача у загальному розмірі 10980,00грн., що підтверджується рахунком №19-25 від 04.04.2025 на оплату послуг письмового перекладу з англійської / словацької мов на українську мову (переклад у справі №460/1742/25) та нотаріальне посвідчення 10980грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий до суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Отже, суд вважає, що пов`язані з перекладом документів є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України.

Під час розгляду справи, суд надавав оцінку документам, які складені іноземною мовою та відповідно використовував їх переклад на державну мову, який здійснений на замовлення позивача.

Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на залучення перекладача та засвідчення в нотаріальному порядку його підпису, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 10980 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАДЕКС АГРІ" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 701 від 05.11.2024 та № 01 від 16.01.2025.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАДЕКС АГРІ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 00 коп., витрати пов`язані із розглядом справи, а саме витрати пов`язані з залученням перекладача у розмірі 10980 (десять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАДЕКС АГРІ" (вул. Гонти, буд.3,м. Здолбунів,Рівненський р-н, Рівненська обл.,35705, ЄДРПОУ/РНОКПП 41022167)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 27 травня 2025 року

Суддя Д.П. Зозуля