Справа № 380/15765/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в проведенні реєстраційних дій №71380142 від 01.02.2024 року;

- зобов`язати відповідача вчинити дії з державної реєстрації (реєстраційні дії) внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек інформацію відповідно до рішення Личаківського районного суду від 24.04.2023 року у справі №463/5660/22 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват банк», відповідно до рішення Львівського апеляційного суду від 05.10.2023 року у справі №463/5660/22 про припинення іпотеки за Договором іпотеки від 18.01.2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , на об`єкт нерухомості - квартира житловою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 29.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що рішенням Личаківського районного суду від 14.04.2023 року у справі №463/5660/22, з урахуванням постанови Львівського апеляційного суду від 05.10.2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.09.2016 року, індексний номер: 31621997 від 29.09.2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (); визнано іпотеку на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 18.01.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець-позичальник), ОСОБА_3 (іпотекодавець-майновий поручитель 1) ОСОБА_4 (іпотекодавець-майновий поручитель 2) посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14.02.1995 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання; визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м. У зв`язку із цим, позивач звернулась до відповідача із заявою та відповідними документами про державну реєстрацію прав (набуття права власності) на закінчений будівництвом об`єкт квартира житловою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак у відповідь отримала спірне рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, мотивоване відсутністю правових підстав. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що Відповідно до інформації з Державного реєстру прав від 01.02.2024 державним реєстратором встановлено, що об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності за ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до абз.1 ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Враховуючи встановлені обставини, державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав №71380142 згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії з державної реєстрації (реєстраційні дії), вказав, що суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Зі змісту рішення Личаківського районного суду від 14.04.2023 року у справі №463/5660/22 слідує наступне:

«Суд встановив, що 18.01.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір на суму 10000 доларів США на строк до 18.01.2010 року та сплатою за користування кредитом 0,92% в місяць.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з однієї сторони та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з іншої сторони, укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Предмет іпотеки належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності на квартиру від 14.02.1995 року. Боржник ОСОБА_2 власником квартири не був, а відтак, і не був майновим поручителем.

Відповідно до копій свідоцтв про смерть, майновий поручитель ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а майновий поручитель ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За матеріалами спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , єдиною спадкоємицею є позивач, яка є їхньою дочкою. В свою чергу, спадковим майном є лише спірна квартира.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі договору іпотеки від 18.01.2006 року, прийнято рішення від 29.09.2016 року індексний номер: 31621997 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тим самим банк у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього.».

Вважаючи, що реєстрація права власності проведена з порушенням чинного законодавства, а також з метою захисту своїх спадкових прав на предмет іпотеки, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Рішенням Личаківського районного суду від 14.04.2023 року у справі №463/5660/22 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , державний реєстратор Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Елеонора Віталіївна, Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання протиправним та скасуванням рішення, визнання іпотеки на нерухоме майно такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.09.2016 року, індексний номер: 31621997 від 29.09.2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» ();

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.10.2023 року у справі №463/5660/22 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення; апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Зогаля Олександра Миколайовича задоволено. Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.04.2023 року в частині визнання іпотеки такою, що припинена та визнання права власності на спадкове майно скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення:

- визнано іпотеку на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 18.01.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець-позичальник), ОСОБА_3 (іпотекодавець-майновий поручитель 1) ОСОБА_4 (іпотекодавець-майновий поручитель 2) посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14.02.1995 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м;

- у решті рішення суду залишити без змін.

26.01.2024 року уповноваженою особою позивача Зогалем Олександром Миколайовичем подано заяву за реєстраційним номером 59147253 про державну реєстрацію набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 . До заяви заявником долучено: довіреність №570/1967-2023 від 10.11.2023 року; технічний паспорт (Витяг з ЄДЕССБ) №TI01:1493-6082-6751-5733 від 23.01.2024 року; рішення Личаківського районного суду від 14.04.2023 року у справі №463/5660/22; постанову Львівського апеляційного суду від 05.10.2023 року у справі №463/5660/22; інформацію від ЄДЕССБ від 26.01.2024 року.

За результатом розгляду заяви державним реєстратором 01.02.2024 року прийнято рішення №71380142 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: згідно інформації, отриманої з Державного реєстру прав за ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру, права на яку заявлено, що суперечить поданим заявником рішенням судів.

Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, яке отримане нею 15.04.2024 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Водночас суд відзначає, що у спірному випадку не ставиться під сумнів законність набутого речового права іншою особою, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, а також Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі -Порядок №1127).

Згідно з п.п.1, 3 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

заявник це, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону №1952-IV, загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження

Згідно ч.2 ст.12 Закону №1952-IV, відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №1952-IV, формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв.

При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

У базі даних заяв також реєструються судові рішення, заяви власників об`єктів нерухомого майна […].

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону №1952-IV, державний реєстратор, серед іншого: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч.ч.1, 2ст.18 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п.п.18, 23 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав визначені ч.1 ст.24 Закону №1952-IV. Згідно з п.5 ч.1 цієї статті, такою є: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

Як видно зі змісту спірного рішення відповідача від 01.02.2024 року №71380142, підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій слугувала наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: згідно інформації, отриманої з Державного реєстру прав за ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру, права на яку заявлено, що суперечить поданим заявником рішенням судів.

Оцінюючи правомірність спірного рішення, суд враховує, що рішенням Личаківського районного суду від 14.04.2023 року у справі №463/5660/22, з урахуванням постанови Львівського апеляційного суду від 05.10.2023 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.09.2016 року, індексний номер: 31621997 від 29.09.2016 року 09:23:13, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (); визнано іпотеку на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 18.01.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець-позичальник), ОСОБА_3 (іпотекодавець-майновий поручитель 1) ОСОБА_4 (іпотекодавець-майновий поручитель 2) посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., що належить відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 14.02.1995 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання; визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 29,3 кв.м., загальною площею 51,9 кв.м.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року №2073-IX, висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, а також ст.ст.14 та 370 КАС України.

Верховний суд у постанові від 23.04.2019 року у справі №906/1157/17, сформував правову позицію, за змістом якої судове рішення, яким встановлено юридичний факт недійсності договору іпотеки, є підставою для проведення державним реєстратором реєстраційних дій щодо скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку нерухомого майна, яка виникла на підставі цього договору іпотеки. При цьому законодавець надає судовому рішенню, яке також є актом публічного визнання певних прав особи від імені держави, переваги у реєстрації прав за судовим рішенням, незалежно від наявності в державному реєстрі інших записів про майнові права осіб, які можуть за відсутності такого рішення бути підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії. А отже, дії державного реєстратора щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування обтяження майна боржника іпотекою ініціюючого кредитора на підставі рішення суду, що набрало законної сили, є похідними від юридичного факту визнання договору іпотеки недійсним за судовим рішенням в іншій справі. Оскільки однією з підстав для припинення іпотеки як виду обтяження нерухомого майна боржника є визнання договору іпотеки недійсним в судовому порядку, то факт невиключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку, що виникла на підставі договору іпотеки, який визнано судом недійсним, не може ставити під сумнів припинення іпотечних правовідносин між сторонами оспорюваного договору, адже первісним відносно проведення відповідних реєстраційних дій є визнання договору іпотеки недійсним на підставі рішення суду, яке у разі набрання ним законної сили є обов?язковим до виконання, в тому числі державним реєстратором.

Суд враховує, що на час подання документів для проведення державної реєстрації прав (набуття права власності) на закінчений будівництвом об?єкт - квартиру житловою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (заява №59147253 від 16.01.2024 року), судовими рішеннями у справі №463/5660/22, які набрали законної сили, скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнано такою, що припинена, у зв`язку з повним виконанням основного зобов`язання; визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно (квартиру).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону №1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

За таких обставин, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання відповідача на наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача про відмову в проведенні реєстраційних дій №71380142 від 01.02.2024 року не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд враховує таке.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати такі рішення.

У зв`язку із цим, суд приходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2024 року №59147253 та прийняти рішення за результатами розгляду заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій №71380142 від 01.02.2024 року.

Зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (місцезнаходження: вул.Городоцька, 299, м.Львів, 79000; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 26.01.2024 року за номером №59147253 та прийняти рішення за результатами розгляду заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (місцезнаходження: вул.Городоцька, 299, м.Львів, 79000; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.