Справа № 420/4735/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/4735/25

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання перерахувати щомісячне грошове утримання судді у відставці,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

визнати протиправним Рішення ГУ ПФУ в Одеській області №46 від 17.01.2025 року щодо визначення стажу судді у розмірі 26 (двадцять шість) років 8 (вісім) місяців 12 (дванадцять) днів судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області визначити ОСОБА_1 стаж судді станом на 17 грудня 2024 року у розмірі 29 (двадцять дев`ять) років 9 (дев`ять) місяців 13 (тринадцять) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 17 грудня 2024 року;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 29 (двадцять дев`ять) років 9 (дев`ять) місяців 13 (тринадцять) днів в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 17 грудня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у зв`язку з набранням чинності Законом №2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Вказане знайшло відображення і у Рішенні ВРП від 17.12.2024 №3650/0/15-24, яким визначено, що станом на дату ухвалення цього рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 29 років 9 місяців 13 днів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання перерахувати щомісячне грошове утримання судді у відставці задоволено повністю.

Визнано протиправним Рішення ГУ ПФУ в Одеській області №46 від 17.01.2025 року щодо визначення стажу судді у розмірі 26 (двадцять шість) років 8 (вісім) місяців 12 (дванадцять) днів судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області визначити ОСОБА_1 стаж судді станом на 17 грудня 2024 року у розмірі 29 (двадцять дев`ять) років 9 (дев`ять) місяців 13 (тринадцять) днів з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 17 грудня 2024 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 29 (двадцять дев`ять) років 9 (дев`ять) місяців 13 (тринадцять) днів в розмірі 68 (шістдесят вісім) відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 17 грудня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, сплачених згідно квитанції №B24U-S6L3-MTBE від 13.02.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи на інших посадах, часу проходження строкової військової служби, періоду навчання, тощо, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку. При прийняті рішення по справі №420/4735/25 суд І-ї інстанції не надав належної оцінки тому, що розмір грошового утримання, має бути здійснений відповідно до ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, виходячи з розрахунку 62% від суми суддівської винагороди з врахуванням лише суддівського стажу роботи ОСОБА_1 , а не у розмірі 68%, як зобов`язано у рішенні суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

04 березня 1998 року ОСОБА_1 була призначена суддею Приморського районного суду м.Одеси на підставі Указу Президента України від 04.03.1998 року №164/98.

Наказом начальника управління юстиції в Одеській області від 01.04.1998 року №73 о/с, як суддя була зарахована до штату Приморського районного суду м. Одеси з 07.04.1998р. з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Постановою Верховної Ради України від 15.05.2003 року №809-ІV обрана безстроково суддею Приморського районного суду м. Одеси.

Наказом голови Приморського районного суду м.Одеси від 27.01.2014 року №9-ос встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80 відсотків посадового окладу з 28.03.2014 року, як такій стаж роботи якої становить 35 років 0 місяців 00 днів.

17 грудня 2024 року рішенням Вищої ради правосуддя №3650/0/15-24 звільнена з посади судді Приморського районного суду м.Одеси у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі вказаного рішення 17.12.2024р. головою Приморського районного суду м.Одеси видано наказ про звільнення з посади судді Приморського районного суду.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 :

02.01.1979 року прийнята на посаду друкарки до Одеського обласного суду;

27.03.1979 року прийнята на посаду секретаря колегії по кримінальним справам Одеського обласного суду;

28.12.1979 року переведена на посаду секретаря по цивільним справам Одеського обласного суду;

11.07.1984 року переведена на посаду завідувача канцелярії Одеського обласного суду;

01.06.1995 року переведена на посаду старшого консультанта Одеського обласного суду;

07.04.1998 року зарахована в штат Приморського районного суду м. Одеси.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою та пакетом необхідних документів для призначення та виплати довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії Рішенням №46 від 17.01.2025 року ОСОБА_1 з 17.12.2024 року призначено пенсію у розмірі 87968,70 грн. із розрахунку: страховий стаж повний 45 років 9 місяців 0 днів з них стаж судді визначений 26 років 8 місяців 12 днів, загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 62%.

Не погодившись з рішенням пенсійного органу в частині зарахування стажу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не враховано до стажу суді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки, суд дійшов висновку про невірний обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з 62% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням вищевикладеного, з метою відновлення прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачці перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 17.12.2024, у розмірі 68% (20 років 50%, 9 років 18%) від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання, що не є втручанням у дискрецію суб`єкта владних повноважень через відсутність у відповідача права адміністративного розсуду.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016.

Законом №1402-VIII запроваджено різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку.

За правилами ч. 1 ст. 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати у відставку.

Відповідно до абзацу 4 п. 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, на час призначення ОСОБА_1 суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закона України Про статус суддів від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі Закон № 2862-ХІІ) та Указом Президента України № 584/95, які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Статтею 137 Закону № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (частина 1).

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина 2).

Стаття 137 Закону № 1402-VIII доповнена частиною 2 на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 № 2509-VIII (далі Закон № 2509-VIII).

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 п. 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Наведена позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 22.11.2018р., яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019р. у справі № 901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №2862-XII (у редакції, чинній на момент призначення на посаду судді) право на зайняття посади судді має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання, є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права після здобуття вищої юридичної освіти.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , до призначення на посаду судді Приморського районного суду міста Одеси, вона працювала:

02.01.1979 року прийнята на посаду друкарки до Одеського обласного суду;

27.03.1979 року прийнята на посаду секретаря колегії по кримінальним справам Одеського обласного суду;

28.12.1979 року переведена на посаду секретаря по цивільним справам Одеського обласного суду;

11.07.1984 року переведена на посаду завідувача канцелярії Одеського обласного суду;

01.06.1995 року переведена на посаду старшого консультанта Одеського обласного суду;

07.04.1998 року зарахована в штат Приморського районного суду м. Одеси.

Рішенням ВРП №3650/0/15-24 від 17.12.2024 року визначено зокрема, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на день ухвалення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 26 років 9 місяців 13 днів.

Так, колегія суддів зазначає, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.

Отже, Вища рада правосуддя є єдиним, конституційним органом, який при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку обчислює необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого і має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що, у зв`язку із систематичним нехтуванням пенсійними органами стажу судді, що визначається Вищою радою правосуддя при звільненні суддів у відставку, рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 №6 звернута увага Пенсійного фонду України на необхідність приведення діяльності органів Пенсійного фонду України у відповідність до висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, та вказано на неприпустимість перегляду органами Пенсійного фонду України стажу роботи судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, що визначений у рішенні Вищої ради правосуддя при розгляді заяви про відставку.

Рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 №6 також наголошено, що необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання, обчислюється Вищою радою правосуддя як єдиним, конституційним органом, при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку.

Проте, відповідач не взяв до уваги визначений Вищою радою правосуддя у рішенні №3650/0/15-24 від 17.12.2024 року стаж судді при звільненні у відставку для призначення щомісячного грошового утримання, а також припустився помилки щодо правозастосування вищенаведених норм права, що призвело до порушення прав позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді стажу роботи, який надавав право для призначення на посаду судді, і врахування відповідачем для встановлення/визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним, а зобов`язання відповідача зарахувати позивачці у стаж роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки, визначивши загальний суддівський стаж у 29 роки 9 місяців 13 днів, як зазначено у рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 №3650/0/15-24 є належним захистом порушеного права позивачки.

Також, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до вимог Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 на позивачку розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016.

Як встановлено вище, відповідач протиправно не зарахував стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки, до стажу роботи позивача на посаді судді, відтак загальний стаж позивача на посаді судді, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання складає 29 років. Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має становити 68% (50% + 18% за 2 повних роки роботи) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що також вірно встановлено судом першої інстанції.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 27 травня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова