Справа № 200/7868/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року справа №200/7868/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (головуючий суддя в І інстанції Аканов О.О.), складене у повному обсязі 20 січня 2025 року, у справі № 200/7868/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправними та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 вересня 2024 №8/34, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30 жовтня 2024 №77 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 06 жовтня 1989 по 09 серпня 1990, з 21 серпня 1990 по 23 лютого 1993; до Списку №2 періоди роботи з 11 лютого 1987 по 05 жовтня 1989, з 15 квітня 2013 по 16 травня 2013 та період служби в армії з 14 листопада 1984 по 28 листопада 1986 року;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) від 24 жовтня 2024 року з урахуванням вимог статті 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправними та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 вересня 2024 №8/34, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30 жовтня 2024 №77 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 06 жовтня 1989 по 09 серпня 1990, з 21 серпня 1990 по 23 лютого 1993; до Списку №2 періоди роботи з 11 лютого 1987 по 05 жовтня 1989, з 15 квітня 2013 по 16 травня 2013 та період служби в армії з 14 листопада 1984 по 28 листопада 1986 року;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) від 24 жовтня 2024 року з урахуванням вимог статті 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 вересня 2024 №8/34.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30 жовтня 2024 №77 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24 жовтня 2024року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) з урахуванням вимог статті 14-6.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 06 жовтня 1989 по 09 серпня 1990, з 21 серпня 1990 по 23 лютого 1993; за Списком №2 періоди роботи з 11 лютого 1987 по 05 жовтня 1989, з 15 квітня 2013 по 16 травня 2013; період служби в армії з 14 листопада 1984 по 28 листопада 1986року.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 200/7868/24 та відмовити у задоволені позовних.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що відносно позивача прийнято рішення №77 від 30.10.2024 про відмову у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах, через відсутність пільгового стажу роботи.

Таким чином, ГУ ПФУ в Донецькій області вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, не погодившись з судовим рішенням, відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 200/7868/24 та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що пільговий стаж не підтверджений встановленим порядком.

До пільгового стажу роботи не зараховано: періоди роботи з 11.02.1987 по 05.10.1989, з 06.10.1989 по 09.08.1990, з 21.08.1990 по 23.02.1993, оскільки заявник не надав довідку відповідно пункту 20 Постанови № 637, в даних персоніфіковано обліку відсутня інформація про спеціальний стаж, а також Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням № 8/34 від 12.09.2024 не підтвердила пільговий стаж за зазначені періоди.

Вважає, що спірне рішення управління є правомірним.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/7868/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 .

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 12 вересня 2024 №8/34 відмовлено позивачу у підтвердженні періодів роботи на пільгових умовах за Списком №2 з 11.02.1987 по 05.10.1989 на посаді слюсаря з ремонту обладнання та за Списком №1 з 06.10.1989 по 09.08.1990 на посаді пресувальника гарячого скла на ВАТ «Костянтинівський скляний завод» у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують пільговий характер роботи заявника.

24.10.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.10.2024 № 77 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зазначено, що вік заявника 58 років. Страховий стаж роботи склав 22 роки 3 місяці 25 днів. До пільгового стажу роботи не зараховано: періоди роботи з 11.02.1987 по 05.10.1989, з 06.10.1989 по 09.08.1990, з 21.08.1990 по 23.02.1993, оскільки рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №8/34 відмовлено у підтвердженні вищезазначених періодів роботи.

Спірним є питання досягнення пенсійного віку із застосуванням положень п. б ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020) та правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача з зарахуванням спірних періодів роботи до пільгового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Так, пункт «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, визначав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містяться також в пункті 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

РВодночас рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Конституційним Судом України було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За приписами статті 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно із положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 позивач:

26.07.1984 прийнятий машиністом екскаватора в Костянтинівське управління механізації (наказ №100 від 24.07.84);

06.11.1984 звільнений в зв`язку з призовом до армії (наказ №163 від 15.11.2024);

10.11.1984 - 28.11.1986 служба в армії;

11.02.1987 прийнятий слюсарем по ремонту обладнання на Костянтинівський завод «Автоскло» (наказ №28к від 10.02.1987);

09.08.1990 звільнений за переводом (наказ №154к від 10.08.90);

21.08.1990 прийнятий пресувальником гарячого скла на Костянтинівський скляний завод (наказ №158к від 20.08.1990);

03.01.1997 звільнений за власним бажанням (наказ №1к від 03.01.97);

15.04.2013 прийнятий монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій (наказ №144 від 15.04.13);

16.05.2013 звільнений за власним бажанням (наказ №185 від 16.05.2013).

Вказані професії відносяться до Списку №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому вказаний період роботи позивача суд вважає за необхідне зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Як вбачається з архівної довідки виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 22.07.2024 №05-07-07/56 позивач працював у ВАТ «Костянтинівський скляний завод» з 21 серпня 1990 по 03 січня 1997 року. З 21.08.1990 працював в цеху «шлакоситали виробництво скла пресувальник гарячого скла 5 розряду», з 23.02.1993 по в «РСЖ сторож», з 13.10.1994 в «РСЦ підсобний робочий 2 розряду», з 06.09.1995 в «РСЦ плотник 2 розряду».

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за позивача сплачено суми заробітку для нарахування пенсії за звітний 2013 (квітень, травень) страхувальником ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВIДПОВIДАЛЬНIСТЮ "ЗАХІДПЕЩЩАРЕМОНТ" ().

В матеріалах справи наявні: накази про проведення атестації робочих місць від 05.08.1994 №229, від 27.07.1999 №256; особова картка №2959.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Трудова книжка позивача є належним доказом роботи позивача на вказаній посаді і у наведений період часу, а отже факт роботи позивача протягом вказаного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак, неврахування пенсійним органом при розгляді заяви позивача про призначення пенсії відомостей трудової книжки є підставою для скасування спірного рішення та зобов`язання управління повторно розглянути заяву позивача.

При цьому, Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відтак, обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мала би тоді, коли у її трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди її роботи.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 вересня 2024 №8/34 є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині зарахування періоду з 14 листопада 1984 по 28 листопада 1986 року, суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з трудової книжки та військового квитка у вказаний період позивач проходив військову службу, якій передувало робота за професією, що передбачена Списком №2 машиніст екскаватора.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що предметом спору є пенсійні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання управління скасувати рішення пенсійного фонду (та комісії) про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати управління повторно розглянути заяву позивача із зарахуванням вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень скаржників висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 200/7868/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 200/7868/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць