Справа № 240/23207/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/23207/24

категорія 108060100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Акціонерне товариство "Житомиробленерго" звернулося з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправними та скасування постанови №1930 від 13.11.2024 року про застосування санкцій за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 08.01.2025 року задоволено клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та продовжено судовий розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача про участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеокоференції.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року закрито підготовче судове засідання у справі і її призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеокоференції.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні на стадії вступного слова.

Судове засідання у справі, призначене на 28.03.2025 року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Відповідача.

Ухвалою суду від 05.05.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеокоференції.

В судовому засіданні представник Позивача, Акціонерного товариства "Житомиробленерго", позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що відповідно до постанови Відповідача від 17.09.2024 року №1624 уповноваженими особами Відповідача (комісією) в період з 01.10.2024 року по 17.10.2024 року була проведена позапланова виїзна перевірка дотримання Позивачем вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу електричної енергії. На думку представника Позивача, така перевірка проведена з порушенням строків її проведення, так як Відповідач безпідставно продовжив строки її проведення. Така перевірка не може вважатися виїзною перевіркою, так як не проводилася за місцем знаходження суб`єкта господарювання. При прийнятті висновків за результатами перевірки не було враховано доводів Позивача, викладених в письмових поясненнях від 23.10.2024 року, та доводів НЕК Укренерго, наведених в листі від 11.10.2024 року щодо відсутності випадків невиконання розпоряджень диспетчерів.

Представник Позивача вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, так як прийнята з грубими порушеннями вимог чинного законодавства. Так, на думку представника Позивача, збільшення строку проведення перевірки проведено без відповідного рішення НКРЕКП. В постанові в порушення вимог Закону України "Про адміністративну процедуру" не наведені обставини щодо вчинення Позивачем конкретних видів порушень, докази на їх підтвердження, не зазначено про врахування чи не врахування доводів АТ "Житомиробленерго", тощо.

Крім того, на думку представника Позивача, уповноваженими особами Відповідача не були враховані конкретні доводи, що інформація про застосування заходів аварійного розвантаження систематично розміщувалася на власному вебсайті Товариста, а актуалізація кожні 60 хвилин інформації про графіки погодинних відключень взагалі не передбачено.

Представник Позивача вважає, що порушення вимог чинного законодавства при призначенні і проведенні перевірки та недоліки самої оскаржуваної постанови є підставами для визнання її протиправною та скасування.

Представник Відповідача, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в судовому засіданні проти позову заперечила і зазначила, що проведення позапланової виїзної перевірки відносно Позивача було зумовлено обґрунтованим зверненням НЕК "УКРЕНЕРГО" від 06.09.2024 року. Продовження проведення терміну такої перевірки було зумовлено тривогами, що оголошувалися в місті Житомирі і перешкоджали проведенню такої перевірки. Всі виявлені в ході перевірки порушення відображені в акті перевірки, а тому була відсутня потреба в їх відображені в самій постанові.

На думку представника Відповідача, застосування до Позивача відповідних санкцій здійснювалося у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому така постанова є правомірною і скасуванню не підлягає.

Ухвалою суду від 07.05.2025 року продовжено судовий розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та визнається сторонами, що проведення спірної позапланової виїзної перевірки АТ "Житомиробленерго" було зумовлено постановою НКРЕКП від 17.09.2024 року №1624.

Як зазначено в даній постанові, НКРЕКП постановило провести спірну позапланову виїзну перевірку АТ "Житомиробленерго" у "частині питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу" відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 19 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" та з урахуванням листа НЕК УКРЕНЕРГО" від 06.09.2024 року №01/55461.

Безспірно, правові норми статті 19 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (надалі - Закон № 1540-VIII) наділяють Відповідача, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) здійснювати державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та суб`єктами, що належать до особливої групи споживачів у розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії", законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Суд враховує, що в постанові НКРЕКП від 17.09.2024 року №1624 прямо зазначено, що така спірна позапланова виїзна перевірка АТ "Житомиробленерго" проводиться відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII та листа НЕК "УКРЕНЕРГО" від 06.09.2024 року №01/55461 (а.с.13 т.1).

Суд зазначає, що приписи частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII містять вичерпний перелік підстав для проведення позапланової виїзної перевірки.

В розумінні вимог пункту 2 частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII підставою для проведення позапланової виїзної перевірки, окрім іншого, є обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, її законних прав.

Тобто, для призначення такої позапланової виїзної перевірки повинно бути не просто звернення фізичної або юридичної особи, а звернення про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, або суб`єктом, що належить до особливої групи споживачів, її законних прав.

Судом досліджено лист НЕК "УКРЕНЕРГО" від 06.09.2024 року №01/55461 за підписом директора з управління ОЕС України - головного диспетчера, копія якого долучена до позову (а.с.28 т.1).

Разом з тим, вказаний лист не містить жодних обґрунтувань того, що діями саме Позивача, АТ "Житомиробленерго", порушені певні права НЕК УКРЕНЕРГО", а лише зазначає, що за результатами спільних заходів Держенергонагляду та НЕК "УКРЕНЕРГО" встановлено, що в діях операторів АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ, АТ "Житомиробленерго" та ПРАТ "РІВНЕОБЛЕНЕРГО" можуть бути ознаки порушень ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017р. №1470.

Більш того, в судовому засіданні досліджено інший лист НЕК "УКРЕНЕРГО" від 11.10.2024 року №01/63604 за підписом того ж самого директора з управління ОЕС України - головного диспетчера, копія якого долучена до позову. Вказаний лист лише зазначає, що за результатами спільних заходів Держенергонагляду та НЕК "УКРЕНЕРГО" в діях диспетчерів саме АТ "Житомиробленерго" виявлені лише зауваження, про які повідомлено НКРЕКП листом від 16.09.2024 року (а.с.29 т.1).

Причини неврахування такої протирічивої інформації НЕК "УКРЕНЕРГО", як особи, за зверненням якої була призначена спірна перевірка, представник Відповідача не змогла пояснити в судовому засіданні.

Доводи представника Відповідача щодо неврахування листа НЕК "УКРЕНЕРГО" від 11.10.2024 року №01/63604 по причині відсутності інформації про правомірність його (листа) отримання Позивачем є безпідставними.

Вказаний лист НЕК "УКРЕНЕРГО" від 11.10.2024 року №01/63604 є офіційним документом без жодних обмежень щодо його доступу.

Більш того, в силу приписів статті 77 КАС України Відповідач як суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний його надати для дослідження в судовому засіданні.

Суд враховує, що за приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII строк проведення позапланової виїзної перевірки не може перевищувати 10 робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - трьох робочих днів.

У разі великих обсягів перевірки за рішенням Регулятора строк проведення позапланової виїзної перевірки може бути збільшений до 20 робочих днів, а для суб`єктів малого підприємництва - до п`яти робочих днів із внесенням відповідних змін до посвідчення на проведення перевірки.

Під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі постанови НКРЕКП від 17.09.2024 року №1624 26.09.2024 року за підписом т.в.о. Голови НКРЕКП було видано посвідчення №134 на проведення спірної позапланової перевірки, в якому зазначено склад комісії для її проведення, строк проведення ( з 01.10.2024 року по 14.10.2024 року) та перелік питань, що яких буде здійснюватися така перевірка (а.с.14-15 т.1).

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі постанови НКРЕКП від 17.09.2024 року №1624 та доповідної записки голови комісії з проведення перевірки від 11.10.2024 року за підписом Голови НКРЕКП 11.10.2024 року було видано посвідчення №153 на проведення спірної позапланової перевірки, в якому зазначено склад комісії для її проведення, новий строк її проведення (01.10.2024року, 03.10.2024 року, з 07.10.2024 року по 10.10.2024 року та з 14.10.2024 року по 17.10.2024 року) та перелік питань, що яких буде здійснюватися така перевірка (а.с.16-17 т.1).

Разом з тим, в акті перевірки №360 від 17.10.2024 року прямо зазначено, що вказана перевірка проводилася в період з 01.10.2024 року по 17.10.2024 року. Тобто вказана перевірка проводилася в період, що не узгоджується із строком (днями) проведення перевірки, які зазначені в посвідченні №153 від 11.10.2024 року на її проведення.

Суд погоджується із доводами представника Позивача, що видача нового посвідчення №153 на проведення спірної позапланової перевірки протирічить вимогам статті 19 Закону № 1540-VIII з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом, приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII передбачена можливість та підстави для продовження строків проведення позапланової перевірки, а не для визначення нових строків для її проведення та чіткий алгоритм дій для такого продовження строків.

Так, по-перше, приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII передбачено продовження строків проведення позапланової перевірки. Всупереч вказаним вимогам посвідченням №153 від 11.10.2024 року не продовжено строк проведення такої перевірки, а встановлено нові строки для її проведення.

По-друге, приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII передбачено, що таке продовження строків перевірки здійснюється за рішенням Регулятора.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам Закону № 1540-VIII посвідченням №153 від 11.10.2024 року не містить посилання на таке рішення Регулятора. Таке рішення Регулятора щодо продовження строків перевірки чи встановлення інших строків не було надано суду в ході судового розгляду.

По-третє, приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII передбачено, що таке продовження строків перевірки здійснюється виключно "у разі великих обсягів перевірки".

Всупереч вказаним вимогам ні посвідчення №153 від 11.10.2024 року, ні доповідна записка голови комісії з проведення перевірки від 11.10.2024 року не містить обґрунтувань для продовження строків проведення спірної позапланової перевірки саме великими обсягами перевірки.

В дослідженій судом доповідній записці голови комісії від 11.10.2024року прямо зазначено, що виключно повітряні тривоги, що мали місце 02.10.2024року з 15:12 до 17:00, 04.10.2020 року з 09:23 до 09:53 та з 12:07 по 13:16, 07.10.2024 року з 06:08 по 09:02, 08.10.2024 року з 08:37 по 09:16 та 11.10.2024 року з 07:32 по 10:26 перешкоджали своєчасному проведенню перевірки. Жодних обґрунтувань великими обсягами перевірки для продовження термінів перевірки доповідна записка не містить (а.с.177-178 т.2).

Судом також встановлено, що в досліджених посвідченнях №134 від 26.09.2024 року та №153 від 11.10.2024 року на проведення спірної позапланової перевірки наведено перелік питань, щодо яких буде здійснюватися перевірка, а саме:

- дотримання вимог підпункту 5 пункту 2.2, підпункту 8 пункту 2.2., абзаців 3 та 11 підпункту 22 пункту 2.2, підпункту 31 пункту 2.2. Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 12.12.2017року №1470 (надалі - Ліцензійні умови);

- частини 1 статті 22, частини 2 статті 45 Закону України "Про ринок електроенергії";

- пункту 10.5.15 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310 (надалі - Кодекс систем розподілу);

- підпункт 6 пункту 1 постанови НКРЕКП від 26.03.2022 року №349 (надалі - Постанова №349).

Разом з тим, як вже зазначалося судом, приписами частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII під час проведення позапланової виїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення позапланової перевірки, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні на проведення перевірки.

Тобто, в посвідченні на проведення позапланової перевірки деталізуються питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення такої перевірки.

Як вже зазначалося судом, підставою для призначення даної позапланової перевірки слугував лист НЕК "УКРЕНЕРГО" від 06.09.2024 року №01/55461 за підписом директора з управління ОЕС України - головного диспетчера.

Разом з тим, вказаний лист не містить жодної інформації про недотримання Позивачем вимог конкретних положень Ліцензійних умов, конкретних положень Закону України "Про ринок електроенергії", конкретних положень Кодексу систем розподілу, та конкретних положень Постанови №349, які перелічені в посвідченні №134 від 26.09.2024 року та посвідченні №153 від 11.10.2024 року на проведення спірної позапланової перевірки як питання, що підлягають перевірці в ході спірної перевірки.

На підставі викладеного суд робить висновок, що Відповідачем (Регулятором) з грубими порушеннями вимог частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII призначено позапланову виїзну перевірку відносно Позивача, визначено та змінено строки її проведення та визначено питання, необхідність перевірки яких стала підставою для проведення такої перевірки, що розцінюється як певна упередженість Відповідача.

Судом встановлено та визнається сторонами, що результати проведеної позапланової виїзної перевірки відносно Позивача відображені в акті №360 від 17.10.2024 року, копія якого долучена до справи та досліджена судом (а.с.40-95 т.1).

Згідно даного акту перевірки комісією у складі уповноважених осіб Відповідача виявлені слідуючі порушення, допущені Позивачем, та наведено їх стислий опис, а саме:

1) підпункту 21 пункту 2.2. Ліцензійних умов, якими передбачено "зберігати інформацію, необхідну для аналізу якості послуг з розподілу електричної енергії, включаючи інформацію щодо надійності електропостачання, якості електричної енергії, комерційної якості надання послуг з розподілу електричної енергії, у порядку встановленому НКРЕКП";

2) підпункту 31 пункту 2.2. Ліцензійних умов, якими передбачено "обов`язок ліцензіата припиняти елетроживлення споживача у порядку та у випадках, визначених кодексом системи розподілу та правилами роздрібного ринку";

3) підпункту 32 пункту 2.2. Ліцензійних умов, якими передбачено "відновлювати електроживлення споживача у порядку та у випадках, визначених кодексом системи розподілу та правилами роздрібного ринку";

4) підпункту 52 пункту 2.2. Ліцензійних умов, якими передбачено "обов`язок ліцензіата в частині дотримання стандартів операційної безпеки";

5) частини 6 статті 44 Закону України ""Про ринок електричної енергії" у частині незабезпечення беззаперечного виконання усіх оперативних команд і розпоряджень оператора системи передачі;

6) пункту 1 частини 3 статті 46 Закону України ""Про ринок електричної енергії", яким встановлено, що "оператор системи розподілу зобов`язаний дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії";

7) пункту 10.5.4. глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу, яким "встановлено, що порядок застосування аварійного розвантаження повинен забезпечувати мінімізацію наслідків таких заходів для споживачів та не дискреційне ставлення до всіх Користувачів, на яких впливають ці заходи";

8) пункту 10.5.8. глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу, яким "встановлено, що при застосуванні аварійного розвантаження оперативним персоналом ОСР він не повинен допускати дискримінацію між Користувачами (споживачами та,або електропостачальниками) та має забезпечувати максимально можливий рівномірний розподіл обсягів зниження споживання між споживачами";

9) пункту 10.5.12. глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу, яким "встановлено, що ОСР повинен повідомляти споживачів, електропостачальників та органи місцевого самоврядування про застосування заходів аварійного розвантаження не пізніше ніж за 1 годину до початку обмеження (або у разі несподіваної аварійної ситуації - невідкладно після фактичного застосування таких аварійних заходів (ГАВ, СГАВ,ГПВ,САВН,АЧР) шляхом розміщення відповідної інформації на власному вебсайті, через кол-центри та за допомогою інших засобів зв`язку, визначених в договорі про надання послуг з розподілу, із зазначенням причин застосування цих заходів, часу початку та часу закінчення (фактичного або очікуваного), обсягів розвантаження по системі розподілу ОСР";

10) пункту 1.5 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018року №309, яким "встановлено, що усі оперативні команди і розпорядження ОСП, які надаються ним при виконанні функцій з диспетчерського управління, підлягають беззаперечному виконанню користувачами системи передачі/розподілу, за винятком випадків, передбачених пунктом 4.11 глави 4 цього розділу";

11) підпункту 3 пункту 2.3 Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що є додатком 7 до Кодексу системи передачі, в якому зазначено, що " до функцій ОСР в частині взаємовідносин з ОСП (РДЦ) з питань ОДУ належить, зокрема, виконання оперативних команд та розпоряджень ЧД РДЦ з примусового зниження електроспоживання та потужності (графіки обмежень, аварійних відключень, тощо) на величину і в терміни, визначені ЧД РДЦ";

12) підпункту 6 пункту 1 Постанови №349, яким "встановлено, зокрема, що оператори систем розподілу мають забезпечити розміщення на власному офіційному веб-сайті в мережі Інтернет інформації про час початку та закінчення перерви електроживлення об`єкта споживача із зазначенням назв населених пунктів, вулиць, будинків, корпусів, тощо та назв перерв (планова, аварійна, застосування графіків обмеження споживачів) та актуалізації зазначеної інформації кожні 60 хвилин" (а.с.92-93т.1).

Дослідивши акт перевірки №360 від 17.10.2024 року, суд робить висновок, що в ході проведення перевірки уповноваженою комісією Відповідача здійснена перевірка цілого ряду питань, що виходять за повноваження комісії, так як не були зазначені ні в посвідченні №134 від 26.09.2024 року, ні в посвідченні №153 від 11.10.2024 року на проведення спірної позапланової перевірки як питання, щодо яких буде здійснюватися перевірка.

Так, відповідно до вказаних посвідчень комісія не наділялася повноваженнями на перевірку питань щодо дотримання Позивачем вимог:

- дотримання вимог підпункту 21пункту 2.2, підпункту 32 пункту 2.2. та підпункту 52 пункту 2.2 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 12.12.2017року №1470 (надалі - Ліцензійні умови);

- частини 6 статті 44 та пункту 1 частини 3 статті 46 Закону України "Про ринок електроенергії";

- пунктів 10.5.4, 10.5.8 та 10.5.12 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018року №310 (надалі - Кодекс систем розподілу);

- пункту 1.5 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018року №309 (надалі - Кодекс системи передачі) та підпункту 3 пункту 2.3 Типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, що є додатком 7 до Кодексу системи передачі.

Разом з тим, всупереч вимогам частини сьомої статті 19 Закону № 1540-VIII в ході перевірки досліджувалися вказані питання хоча не були зазначені у посвідченнях на проведення такої перевірки, що також свідчить про певну упередженість та необ`єктивність Відповідача.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивачем 23.10.2024 року на вказаний акт були надані пояснення та обґрунтування (заперечення), копія яких долучена до справи та досліджена судом (а.с.33-35 т.1).

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивачем 11.11.2024 року були надані пояснення та обґрунтування (заперечення) на проєкт постанови, що підлягав прийняттю за результатами перевірки, та додаток до заперечень, копія пояснень та додатку долучена до справи та досліджена судом (а.с.36-39 т.1).

В поясненнях та обґрунтуваннях Позивачем заперечується вчинення кожного із 12-ти порушень, зазначених в акті перевірки.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Відповідачем 13.11.2024 року на підставі акта позапланової виїзної перевірки від 17.10.2024 року №360 було прийнято оскаржувану постанову №1930 про застосування санкцій до АТ "Житомиробленерго" за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, копія якої долучена до позову та досліджена судом (а.с.11-12 т.1).

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності постанови Відповідача від 13.11.2024 року №1930 про застосування санкцій до Позивача.

Спірні відносини між сторонами по даній справі щодо видів відповідальності за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії, підстав та порядку її застосування регулюються правовими нормами Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (надалі - Закон № 2019-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, за приписами частини 1 ст.77 Закону № 2019-VIII учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Правовими нормами частини 2 ст.77 Закону № 2019-VIII наведено вичерпний перелік правопорушень на ринку електричної енергії, за вчинення яких до учасників ринку відповідними рішеннями (постановами) відповідно Регулятора чи Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, можуть бути застосовані відповідні санкції.

Правовими нормами частини 3 ст.77 Закону № 2019-VIII наведено вичерпний перелік видів санкцій, які можуть застосовуватися у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку, а саме:

- попередження про необхідність усунення порушень;

- штраф;

- зупинення дії ліцензії;

- припинення дії ліцензії.

Суд враховує, що відповідно до вимог частини 1 ст.77 Закону № 2019-VIII Регулятор у разі вчинення правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку), беручи до уваги характер, тривалість та серйозність порушення, розмір заподіяної шкоди та розмір потенційного доходу, який міг бути отриманий внаслідок порушення, у відповідних розмірах в залежності від виду допущеного правопорушення.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до приписів частини 12 ст.2 Закону № 2019-VIII рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.

Суд звертає увагу, що визначений правовими нормами ст.2 та ст.77 Закону № 2019-VIII алгоритм дій зобов`язує Відповідача, як Регулятора, визначити:

- наявність в діях Позивача конкретного виду правопорушення на ринку електричної енергії, передбаченого нормами частини 2 ст.77 цього ж Закону;

- вид санкцій (санкції), які підлягають застосовуванню до Позивача за скоєні ним правопорушення на ринку електричної енергії;

- розмір штрафу у випадку застосування до Позивача санкції у вигляді штрафу в розмірах, визначених приписами частини 4 ст.77 цього ж Закону.

Разом з тим, результати дослідження судом оскаржуваної постанови Відповідача від 13.11.2024 року №1930 про застосування санкцій до Позивача засвідчують, що така постанова прийнята без дотримання вимог ст.77 Закону № 2019-VIII з огляду на таке.

Так, в оскаржуваній постанові Відповідача від 13.11.2024 року №1930 відсутній висновок Відповідача про наявність в діях чи бездіяльності Позивача конкретних правопорушень на ринку електричної енергії, за вчинення яких правовими нормами частини 2 ст.77 Закону № 2019-VIII можуть бути застосовані відповідні санкції.

Так, в оскаржуваній постанові Відповідача від 13.11.2024року №1930 лише зазначено, що за порушення Позивачем вимог підпункту 21 та підпункту 32 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, пункту 10.5.12 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу та підпункту 6 пункту 1 Постанови №349, а не за вчинення правопорушень, передбачених частиною 2 статті 77 Закону № 2019-VIII, до Позивача застосовано застереження про недопущення надалі порушень Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

За порушення Позивачем вимог підпункту 31 та підпункту 52 Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, пункту 10.5.4 та пункту 10.5.8 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу та пункту 1.5 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі, а не за вчинення правопорушень, передбачених частиною 2 статті 77 Закону № 2019-VIII, до Позивача застосовано штраф в розмірі 413 049,00 грн.

Суд зазначає, що приписами частини 3 ст.77 Закону № 2019-VIII наведено вичерпний перелік видів санкцій, які можуть застосовуватися у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку. Вказані правові норми не передбачають такого виду санкції як застереження.

По цій причині суд робить висновок, що Відповідачем до Позивача оскаржуваною постановою застосована санкція, яка не передбачена приписами Закону № 2019-VIII.

Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача, наведені в додаткових поясненнях та в судовому засіданні, що оскаржуваною постановою до Позивача були застосовані санкції, передбачені підпунктами "б" та "в" пункту 4 частини 4 ст.77 Закону № 2019-VIII.

По-перше, оскаржувана постанова Відповідача від 13.11.2024 року №1930 не містить посилань ні на підпункт "б", ні на підпункт "в" пункту 4 частини 4 ст.77 Закону № 2019-VIII.

По-друге: приписи підпункту "б" пункту 4 частини 4 ст.77 Закону № 2019-VIII передбачають, що "за порушення ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню" на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню, може бути застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові відсутня інформація про порушення Позивачем ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню.

Суд визнає, що вимоги до провадження ліцензіатом господарської діяльності з розподілу електричної енергії зазначені в Постанові НКРЕКП від 27.12.2017 № 1470 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії".

Як зазначено в пункті 2.2 вказаних Ліцензійних умов, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог:

- припиняти електроживлення споживача у порядку та у випадках, визначених кодексом системи розподілу та правилами роздрібного ринку (підпункт 31);

- дотримуватися стандартів операційної безпеки та своєчасно і ефективно здійснювати обмін інформацією про функціонування електричних мереж згідно із стандартами операційної безпеки (підпункт 52).

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не наведені жодні обставини щодо порушення Позивачем організаційних вимог, зазначених в підпункті 31 та підпункті 52 пункту 2.2 Ліцензійних умов.

По-третє: приписи підпункту "в" пункту 4 частини 4 ст.77 Закону № 2019-VIII передбачають, що "за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії" на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність на ринку електричної енергії, що підлягає ліцензуванню, може бути застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі від 5 тисяч до 100 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що посилання в оскаржуваній постанові на порушення Позивачем вимог пункту 10.5.4 та пункту 10.5.8 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу та пункту 1.5 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі не можна ототожнювати із порушеннями "вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії" з огляду на таке.

Кодекс систем розподілу та Кодекс системи передачі не відносяться до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії".

Так, перелік нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії", наведено в статті 2 Закону № 2019-VIII і до них не віднесено ні Кодекс систем розподілу ні Кодекс системи передачі.

Більш того, суд зазначає, що в силу приписів Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, цей Кодекс визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини операторів систем розподілу (далі - ОСР), оператора системи передачі (далі - ОСП), користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуг з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок (пункт 1.1.).

Цей Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу (пункт 1.2 цього ж Кодексу).

Аналогічно, в силу приписів Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, цей Кодекс регулює взаємовідносини Оператора системи передачі (далі - ОСП) та користувачів системи передачі (далі - Користувач) щодо планування, розвитку та експлуатації (у тому числі оперативно-технологічного управління) системи передачі у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України, а також приєднання та доступу до системи передачі (пункт 1.1.).

Цей Кодекс є обов`язковим для виконання ОСП та у визначених цим Кодексом випадках користувачами систем розподілу та всіма Користувачами і застосовується на недискримінаційних умовах (пункт 1.2 цього ж Кодексу).

Більш того, стверджуючи про наявність порушень Позивачем вимог пункту 10.5.4 та пункту 10.5.8 глави 10.5 розділу Х Кодексу систем розподілу в частині забезпечення мінімізації наслідків застосування заходів аварійного розвантаження для споживачів, недискримінаційного ставлення до всіх користувачів, на яких впливають такі заходи, та забезпечення максимально можливого рівномірного розподілу обсягів зниження споживання між споживачами, Відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено жодних обставин щодо таких порушень Позивачем.

Аналогічно, стверджуючи про наявність порушень Позивачем вимог пункту 1.5 глави 1 розділу VII Кодексу системи передачі, відповідно до яких усі оперативні команди і розпорядження ОСП, які надаються ним при виконанні функцій з диспетчерського управління, підлягають беззаперечному виконанню користувачами системи передачі/розподілу, за винятком випадків, передбачених пунктом 4.11 глави 4 цього розділу Відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено жодних обставин щодо таких порушень Позивачем.

Крім того, в оскаржуваній постанові не надана оцінка доводам Позивача, що наведені в запереченнях на обґрунтування від 06.11.2024 року департаменту ліцензійного контролю до проекту постанови, що виконання команд диспетчерів за перелічені дні червня - вересня 2024 року про зниження відповідних рівнів потужностей не підлягало виконанню з технічних умов навіть при одночасному відключенні всіх шести черг споживачів.

Тобто, в оскаржуваній постанові Відповідача не надано оцінки доводам Позивача про відсутність технічних можливостей виконувати конкретні команди диспетчерів.

При перевірці доводів представників сторін щодо правомірності оскаржуваної постанови Відповідача від 13.11.2024року №1930 суд також враховує, що відповідно до вимог частини 4 ст.77 Закону № 2019-VIII Регулятор у разі вчинення правопорушення на ринку електричної енергії приймає у межах своїх повноважень рішення про накладення штрафів на учасників ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку), беручи до уваги характер, тривалість та серйозність порушення, розмір заподіяної шкоди та розмір потенційного доходу, який міг бути отриманий внаслідок порушення.

Крім того, в силу вимог частини 5 ст.77 Закону № 2019-VIII при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор повинен враховувати серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам частини 4 та частини 5 статті 77 Закону № 2019-VIII Відповідач в оскаржуваній постанові не зазначив чи враховувалися при визначенні виду відповідальності та розміру санкції характер, тривалість та серйозність порушення, розмір заподіяної шкоди та розмір потенційного доходу, який міг бути отриманий внаслідок порушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Суд погоджується із доводами представника Позивача, що оскаржувана постанова Відповідача від 13.11.2024 року №1930 за своєю правовою природою є адміністративним актом і повинна відповідати, окрім іншого, вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру" від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (надалі - Закон № 2073-IX).

Безспірно, відповідно до вимог частини 1 статі 71 Закону № 2073-IX письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.

В силу приписів частини 2 статті 72 цього ж Закону, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови як адміністративного акта, окрім іншого, повинні зазначатися: фактичні обставини справи, зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи, посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу, та детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Суд часткового погоджується із доводами представника Відповідача, що в силу приписів частини 3 статті 72 цього ж Закону адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином.

Як стверджує представник Відповідача, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, так як така інформація наведена в акті перевірки №360 від 17.10.2024 року.

Разом з тим, такі доводи представника Відповідача не відповідають обставинам справи, що встановлені в ході судового засідання.

Безспірно, в акті перевірки №360 від 17.10.2024 року відображена інформація, яка отримана комісією в ході такої перевірки, та незведені висновки комісії щодо допущених, на їх думку, Позивачем порушень конкретних положень Ліцензійних умов, конкретних положень Закону України "Про ринок електроенергії", конкретних положень Кодексу систем розподілу, та конкретних положень Постанови №349.

Разом з тим, в даному акті перевірки №360 від 17.10.2024 року відсутня інформація щодо:

- розрахунків стосовно приведених значень потужності, а саме яким чином визначено недотримання обсягів вимкнення потужностей (відповідно до команди диспетчерів) та яким чином розраховані величини;

- незабезпечення Позивачем мінімізації наслідків застосування заходів аварійного розвантаження для споживачів, дискримінаційного ставлення до конкретних користувачів, на яких впливають такі заходи, та не забезпечення максимально можливого рівномірного розподілу обсягів зниження споживання між конкретними споживачами;

- щодо врахування чи неврахування інформації, наведеної в листі НЕК "УКРЕНЕРГО" від 11.10.2024 року №01/63604 про результати спільних заходів Держенергонагляду та НЕК "УКРЕНЕРГО" з перевірки виконання диспетчерами АТ "Житомиробленерго" команд на аварійні відключення;

- оцінки доводів Позивача, що команди диспетчерів за перелічені дні червня - вересня 2024року про зниження відповідних рівнів потужностей не підлягали виконанню з технічних умов навіть при одночасному відключенні всіх шести черг споживачів;

- наявності чи відсутності заподіяної шкоди та розміру потенційного доходу, який міг бути отриманий внаслідок порушення;

- наслідків допущених Позивачем правопорушень для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку.

В силу приписів частини 2 статті 72 Закону № 2073-IX відсутність такої інформації в акті перевірки №360 від 17.10.2024 року зобов`язувало Відповідача навести її в оскаржуваній постанові.

Крім того, в оскаржуваній постанові Відповідач зобов`язаний був надати оцінку доводам Позивача, наведених у запереченнях на акт перевірки від 23.10.2024 року та в поясненнях від 11.11.2024 року.

Відповідно до вимог абзацу другого частини шостої статті 77 Закону № 2019-VIII застосування санкцій, передбачених цією статтею, не допускається, якщо правопорушення було виявлено через п`ять або більше років після його скоєння (у разі триваючого порушення - його припинення) або виявлення його наслідків.

Відсутність детального викладення обставин допущених Позивачем порушень перешкоджає суду дослідити дотримання Відповідачем вказаних вимог абзацу другого частини шостої статті 77 Закону № 2019-VIII.

Одночасно суд враховує, що в силу вимог частини 2 статі 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, окрім іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, результати судового розгляду дають підстави зробити висновок, що Відповідачем оскаржувана постанова №1930 від 13.11.2024 року про застосування санкцій до Позивача прийнята в межа повноважень, але з грубими порушеннями вимог чинного законодавства за результатами призначеної з порушеннями вимог Закону № 1540-VIII позапланової виїзної перевірки, на підставі висновків зроблених поза межами повноважень комісії, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, втому числі без врахування доводів Позивача, упереджено, не об`єктивно та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована.

Зазначене свідчить, що Відповідачем постанова №1930 від 13.11.2024 року про застосування санкцій до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії є протиправною та підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; п. 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

В зв`язку з цим суд зазначає про відсутність в потребі надавати оцінку іншим аргументам Позивача, наведеним в позовній заяві, так як судом належним чином надана оцінка основним доводам сторін, що є достатнім для ухвалення судового рішення в даній справі.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства "Житомиробленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є такими, що відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Позивача у вигляді судового збору в сумі 4 956,58 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства "Житомиробленерго" (вул. Віктора Косенка, 32/8, м.Житомир, Житомирська область, 10008, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Сім`ї Бродських, 19, м. Київ, 03057, ) про визнання протиправно та скасування постанови №1930 від 13.11.2024 року про застосування санкцій задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1930 від 13.11.2024 року за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Судові витрати Акціонерного товариства "Житомиробленерго" у вигляді судового збору в сумі 4 956,58 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

27.05.25