Справа № 320/2134/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Київ № 320/2134/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду через свого представника - адвоката Марушевську В.І. звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), у якому позивач просить суд :

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 листопада 2024 року про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку та повідомити позивача про результати такого розгляду.

Позов обґрунтований тим, що позивач засобами поштового зв`язку направив заяву про внесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних призовників та резервістів стосовно нього до уповноваженого органу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист із зазначенням номеру поштової накладної 438 від 28.11.2024 та копією фіскального чеку від 28.11.2024 про відправлення поштового конверту. Відповідно до інформації, наявної на офіційній сторінці АТ «Укрпошта» про відстеження трекінгу за номером 438, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначене вище поштове відправлення отримано 02.12.2024. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, після отримання поштою від позивача заяви про виправлення відносно нього недостовірних відомостей в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку та документів на підтвердження цього повен був прийняти рішення про виправлення недостовірних відомостей Реєстру або відсутності підстав для такого виправлення.

В даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

В свою чергу, відсутність рішення відповідача про виправлення відносно ОСОБА_1 недостовірних відомостей в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку або мотивованої відмови у такому виправленні, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Відтак, бездіяльність - це невчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви про виправлення недостовірних відомостей Реєстру. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 17.06.2024 було встановлено відсутність проживання ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в облікових даних, відповідно подано звернення № 9040 від 17.06.2024 до правоохоронних органів для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_8 осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Станом на 22.02.2025 ОСОБА_1 рахується в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «ІНФОРМАЦІЯ_6» в розшуку з 26.06.2024.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно прибути особисто до ІНФОРМАЦІЯ_1 для належного вирішення питання, зокрема щодо уточнення персональних даних та з метою надання роз`яснення військовозобов`язаному щодо порядку оформлення відстрочки заброньованим на час мобілізації. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано до суду докази правомірності їх дій, саме тому необхідно підкреслити, що із викладеного в позовній заяві та додатках до неї чітко вбачається порушення норм чинного законодавства зі сторони відповідача, а саме відсутність рішення за результатами розгляду заяви позивача про виправлення відносно нього недостовірних відомостей в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Просить суд задовольнити позов.

Розглянувши подані представниками сторін документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

09 вересня 2024 року ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву від 08.09.2024 щодо актуалізації відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки після встановлення та реєстрації в застосунку «ІНФОРМАЦІЯ_7» він виявив відмітку: «Порушення правил військового обліку».

08 жовтня 2024 року представником позивача - адвокатом Марушевською В.І. надіслано адвокатський запит щодо надання інформації та документів, які її підтверджують, стосовно стану розгляду та результатів розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.09.2024 щодо актуалізації відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 листом № 16058 від 15.10.2024 на адвокатський запит від 08.10.2024 повідомив адвоката, що відносно позивача подано звернення до правоохоронних органів для адміністративного затримання та доставлення до районного міського територіального центру.

22 жовтня 2024 року представником позивача - адвокатом Марушевською В.І. надіслано адвокатський запит щодо надання вичерпної інформації щодо того, які саме інші персональні дані необхідно надати ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформацію щодо підстав подання звернення до правоохоронних органів для адміністративного затримання та доставлення до районного ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 ; надати належним чином завірені копії документів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, визначених статтями 210, 210-1 КУпАП.

ІНФОРМАЦІЯ_1 листом №16832 від 31.10.2024 на адвокатський запит від 22.10.2024 повідомив адвоката, що із адвокатського запиту та доданих документів не можливо встановити обсяг повноважень адвоката щодо отримання інформації з обмеженим доступом, зокрема, обробку та отримання персональних даних щодо особи.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку.

До заяви додав наступні документи: копію заяви ОСОБА_1 від 08.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогою про актуалізацію даних в реєстрі; копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.10.2024. за вих. №16058; копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.10.2024 за вих. №16832; копію військово-облікового документу сформованого в системі «ІНФОРМАЦІЯ_7» станом на 27.11.2024; копію витягу з інформаційно-аналітичної системи МВС станом на 27.11.2024; копію відповіді Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області за вих. №СЕД-93375-2024 від 19.11.2024. Вказана заява датована 27 листопада 2024 року.

28 листопада 2024 року заява щодо виправлення недостовірних відомостей відносно ОСОБА_1 з додатками до неї, рекомендованою поштовою кореспонденцією із штриховим кодовим ідентифікатором 438 була направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

Вказана заява ІНФОРМАЦІЯ_1 була отримана 02.12.2024, про що свідчить трекінг Укрпошти поштового відправлення № 438.

У зв`язку із неприйняттям відповідачем рішення за результатами розгляду заяви про виправлення недостовірних відомостей відносно ОСОБА_1 , що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР).

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 40 Конституції України встановлює, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із статтею 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частини першої статті 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 800/580/17.

Статтею 12 Закону №393/96-ВР визначено сферу застосування цього Закону та встановлено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

За змістом частини першої, третьої, четвертої статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

При цьому, статті 8 Закону України «Про звернення громадян» визначено, які саме звернення не підлягають розгляду та вирішенню, а саме, письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 27 листопада 2024 року була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку 28 листопада 2024 року, та отримана уповноваженою особою відповідача за довіреністю 02 грудня 2024 року, про що свідчить відомості з відстеження поштових відправлень на офіційному веб-сайті національного оператору поштового зв`язку АТ «Укрпошта».

При цьому, відповідачем не вчинено будь-яких дій, щоб спростувати такі твердження позивача.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем було вчинено управлінське волевиявлення у формі бездіяльності з приводу ненадання відповіді/(неприйняття рішення) за заявою ОСОБА_1 на його звернення.

У розумінні частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з частиною першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а в силу запроваджених частинами першою і другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статей 72-77, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив дотримання вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позаяк вчинив бездіяльність з приводу неприйняття рішення/надання відповіді за заявою позивача.

За таких обставин, враховуючи роль ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірних правовідносинах, вимоги частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку, а також зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути звернення ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку та прийняти рішення за наслідками розгляду.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору(частина восьма статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути звернення ОСОБА_1 про виправлення недостовірних відомостей відносно нього, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система ІНФОРМАЦІЯ_6) в частині відсутності порушень правил військового обліку, а саме: прибрати/видалити відмітку про порушення правил військового обліку та прийняти рішення за наслідками розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.