Справа № 357/5705/25
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5705/25
Провадження № 2-а/357/101/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий суддя Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання Каплічної Ж.А., представника позивача адвоката Астахової М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21.04.2025 представник позивача, адвокат Астахова Марина Ігорівна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», який зареєстрований судом 22.04.2025, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , він вчасно оновив свої дані - 10.07.2024 та ніяким чином не порушував правила військового обліку. У серпні 2024 року позивач добровільно (без повістки про виклик), особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та подав заяву на відстрочку, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».28.08.2024 позивач отримав першу відстрочку до 09.11.2024. 12.02.2025 ОСОБА_1 , у зв`язку з продовженням військового стану, подав знову заяву про надання відстрочки. Відстрочку йому було надано до 09.05.2025. 26.02.2025 ОСОБА_1 знайшов у своєму поштовому ящику повідомлення з Укрпошти щодо повістки. Звернувшись на Укрпошту йому було повідомлено, що лист повернуто до ТЦК. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому повідомили чекати рішення про надання відстрочки і потім вирішиться питання стосовно повістки. 07.03.2025 ОСОБА_1 прибув до ТЦК для отримання довідки про надання відстрочки, де йому повідомили, що повістка анульована. Через декілька днів оновивши свій документ у Резерв+ позивач виявив позначку «Порушення військового обліку». 18.03.2025 звернувшись до ТЦК для вирішення даного питання, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі №643 від 18.03.2025 зазначено нібито ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. У протоколі вказано, що ОСОБА_1 був повідомлений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09:00 - 26.02.2025, однак не з`явився у визначену дату та час. Однак, сама повістка, про яку вказується у протоколі, не була йому вручена та особистий підпис про отримання повістки відсутній. Таким чином, ОСОБА_1 не отримував повістку і не знав про її існування, 24.02.2025 лист повернувся відправнику, тобто до ТЦК, а виклик по повістці, як вказано в протоколі, був на 26.02.2025. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом № 643 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП було призначено на 12:00 - 04.04.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.04.2025 ОСОБА_1 разом зі своїм представником, адвокатом Астаховою М.І., прибули до ІНФОРМАЦІЯ_1 та подали клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та внесення змін до бази Оберіг щодо зняття з розшуку (зняття відмітки «Порушення правил військового обліку». Однак, їм було повідомлено юристом ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено, справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 та постанова буде готова 08.04.2025. Прибувши 08.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу було повідомлено, що постанова не готова та не підписана керівником, тому необхідно прибути 14.04.2025. 14.04.2025 позивач знову з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , дізнався про складену відносно нього Постанову №БЦРТЦК/643 від 04.04.2025 та отримав свою копію постанови. Клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 04.04.2025 було проігноровано ІНФОРМАЦІЯ_3 , адже жодних відомостей щодо його розгляду в постанові не зазначено. Тобто, враховуючи вищевикладене, без присутності ОСОБА_1 відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою накладено штраф у сумі 25500,00 грн, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 . Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 будучи належним чином оповіщеним про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виконав покладений на нього обов`язок щодо прибуття у зазначені в повістці місце та строк, не повідомив причини неявки, чим начебто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову протиправною та не законною, складену з порушенням всіх законних процедур та такою що підлягає скасуванню, оскільки у постанові зазначено інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме: «Копію постанови направлено поштою 07.04.2025», однак, позивач засобами поштового зв`язку її не отримував. В повістці зазначено, що вона була скерована позивачу на 26.02.2025 для уточнення даних. Тобто територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не взято до уваги обставину, що позивачем дані уточнено вчасно. Вказана постанова була винесена з процесуальними порушеннями без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за відсутністю доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Тому, просила: визнати протиправною та скасувати постанову складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення № БЦРТЦК/643 від 04.04.2025, за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою накладено штраф на ОСОБА_1 у сумі 25500,00 грн; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

28.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 07.05.2025 14:00 та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , за результатами якої ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №БЦРТЦК/643 від 04.04.2025.

30.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою забезпечено участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасника справи: представника позивача, адвоката Астахової Марини Ігорівни.

07.05.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 21.05.2025 15:00, для реалізації відповідачем права на подання відзиву та виконання ухвали суду про витребування доказів у справі.

21.05.2025 судом постановлено ухвалу, про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, згідно ч.1 ст. 227, ч.3 ст. 243 КАС України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 26.05.2025 15:00.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Астахова Марина Ігорівна, у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що позивач особисто приходив до ІНФОРМАЦІЯ_4 і подав заяви про відстрочку, оновив вчасно свої дані, він з`являвся кожні три місяці до ТЦК та СП для поновлення даних та отримання довідок про відстрочку. Однак, у повістці зазначено, що його викликали для поновлення даних. Вона разом із позивачем була у ТЦК та СП під час розгляду справи, подала клопотання про закриття провадження у справі, однак воно було проігноровано, а постанову винесли без присутності позивача. Також, зазначила, що докази понесених позивачем витрать на правничу допомогу подасть протягом 5 днів з дні ухвалення рішення.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідача повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку з 12.11.2007, без військової підготовки, 10.07.2024 оновив облікові данні у мобільному застосунку Резерв +, що розроблений Міністерством оборони України та отримав електронний військово-обліковий документ, 08.04.2025 пройшов ВЛК та визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), мед підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони,що підтверджується копією військового квитка та витягом з застосунку Резерв + (а.с. 22-26).

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2024 за № К/7928 (а.с.28) вбачається, що ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років), на строк до 12.08.2024.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2024 за № К/2473 (а.с.30) вбачається, що ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років), на строк до 09.11.2024.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2024 за № К/8411 (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років), на строк до 07.02.2025.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.03.2025 за № К/1091 (а.с.27) вбачається, що ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років), на строк до 09.05.2025.

З копії повістки від 16.02.2025 (а.с.20) вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на 26.02.2025 09:00, для уточнення даних.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 18.03.2025 серії БЦРТЦК № 643,складеного командиром 3 роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_4 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16), громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26.02.2025 09:00, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги пп.2 п.1Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП; громадянину ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 00 хв. 04.04.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), кабінет № 30.

04.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №БЦРТЦК/643 у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 18), у якій вказано, що згідно протоколу громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26.02.2025 09:00, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги пп.2 п.1Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП; про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 було повідомлено повісткою, яка направлялася на адресу його проживання, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; згідно відомостей, отриманих з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі інтернет за допомогою функції відстеження поштового відправлення за його трек номером, поштове відправлення (повістка) після невдалої спроби вручення 21.02.2025, повернулося до відправника з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» - 23.02.2025; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважав доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, під час дії в Україні особливого періоду, оскільки будучи належним чином повідомленим про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_8 , не виконав покладений на нього обов`язок щодо прибуття у визначене у повістці місце та строк, та не повідомив про причини неявки; призначаючи стягнення, враховуються дані про особу правопорушника, його майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно із постановою №БЦРТЦК/643 від 04.04.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн; копія постанови отримана ОСОБА_1 14.04.2025.

З матеріалів справи (а.с.33-36) вбачається, що 04.04.2025 представник позивача, адвокат Астахова М.І., подала до ІНФОРМАЦІЯ_6 клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, у якому просила справу стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст. 6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2024 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Отже, закон уповноважує керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки (в тому числі і районні) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210 КУпАП та від їх імені ТЦК та СП накладати адміністративні стягнення.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 6, ч.7, ч.8 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, за змістом п. 3 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21 березня 2019 року у справі №489/1004/17, від 30 січня 2020 року у справі №308/12552/16-а, у справі №482/9/17, від 6 лютого 2020 року у справі №205/7145/16-а, у справі № 676/752/17 від 31.03.2021.

Як встановлено судом, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення 18.03.2025 позивач не був присутнім та не був належним чином повідомленим про розгляд справи, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи. Аналогічні обставини мали місце і під час розгляду справи04.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП Серії БЦРТЦК № 643 вбачається, що він складений без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже у протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, відсутні підписи свідків щодо відмови ОСОБА_1 від надання пояснень і підписання протоколу, та відсутні відомості про отримання ним примірника протоколу чи відмови від його отримання.

Таким чином, вказаний протокол складено з порушенням вимог ст. 254, 256 КУпАП.

В оскаржуваній постанові №БЦРТЦК/643 від 04.04.2025 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26.02.2025 09:00, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги п.п.2 п.1Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, про виклик його було повідомлено повісткою, яка направлялася на адресу його проживання, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; згідно відомостей, отриманих з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі інтернет за допомогою функції відстеження поштового відправлення за його трек номером, поштове відправлення (повістка) після невдалої спроби вручення 21.02.2025, повернулося до відправника з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» - 23.02.2025.

Ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Ч. 3 ст. 210 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Також, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Нормами абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п.1 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ч. 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

У п. 2 Порядку № 1487 закріплено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

П.п. 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку № 1487; далі - Правила) передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із п.п. 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024№560 (далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Також, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни, а саме військовозобов`язані та резервісти, зобов`язані з`явитися до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Як вбачається з копії повістки від 16.02.2025, метою виклику ОСОБА_1 до ТЦК та СП зазначено уточнення даних.

У протоколі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 18.03.2025 Серії БЦРТЦК № 643 та постанові № БЦРТЦК/643 від 04.04.2025 зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , порушив вимоги п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022.

Однак, вказаною нормою не передбачено обов`язку військовозобов`язаної особи з`явитися до ТЦК та СП за викликом з метою уточнення даних, враховуючи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вчасно оновив свої дані 10.07.2024 ( у строк встановлений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») та у період з 14.06.2024 по 09.05.2025 отримував від ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідні довідки щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п.5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», отже оновлював інформацію щодо своєї особи.

Крім того, відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210 - 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а згідно мобільного застосунку Резерв +, розробленого Міністерством оборони України ОСОБА_1 взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому визначено призначення на особливий період (перевезення автомобільним транспортом, водій), 08.04.2025 він пройшов медичний огляд (ВЛК) та він отримав відстрочку від призову до 09.05.2025.

Таким чином, судом не встановлено обставин щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022.

Як встановлено судом, представник позивача зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з клопотанням про закриття провадження у справі, яке отримано останнім 04.04.2025, тобто у день розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , однак, в оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо розгляду вказаного клопотання, чим не дотримано вимог ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У справі Barbera, MessequeandJabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98)

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі №560/751/17).

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 14.05.2020, №240/12/17).

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №127/163/17-а).

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідач відзив на позовну заяву не подав, як і не надав до суду жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, в тому числі доказів на виконання ухвали суду від 30.04.2025.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не доведено належними та допустимими доказами відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та правомірності винесеної постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд дійшов висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в його діях, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з ІНФОРМАЦІЯ_6 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с. 1), а щодо решти витрат позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору внесеного в більшому розмірі ніж встановлено законом згідно положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 245, 246,255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 156, 213, 218, 245, 251, 252, 254, 256, 277, 277-2, 278, 280, 283, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову № БЦРТЦК/643 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 04.04.2025, щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500,00 грн відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_6 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 26.05.2025.

Суддя:О. В. Бондаренко