Справа № 140/3767/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3767/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 відповідач 2) в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024, орієнтовно в розмірі 182 910 грн.

2.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 - додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024, орієнтовно в розмірі - 182 910 грн.

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 - додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з перебування його у відпустці в період із 06.08.2024 по 31.08.2024 для лікування після тяжкого поранення.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 - додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з перебування його у відпустці в період із 06.08.2024 по 31.08.2024 для лікування після тяжкого поранення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в списках ВЧ НОМЕР_1 .

Зазначає, що у результаті отриманих травм під час проходження військової служби ОСОБА_2 неодноразово проходив стаціонарне лікування у медичних закладах:

- в період із 17.11.2023 по 18.11.2023 у військовому госпіталі НОМЕР_3 ;

- в період із 18.11.2023 по 20.11.2023 в КНП «МКЛ №6» ДМР;

- в період з 20.11.2023 по 01.01.2024 в КНП «Київська міська клінічна лікарня;

- в період з 30.03.2024 по 26.04.2024 у травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ;

- в період з 26.04.2024 по 13.05.2024 в реабілітаційному відділенні Ковельської ЦРЛ.

Крім того, з 01.01.2024 по 27.03.2024 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

ОСОБА_1 вважає, що йому протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024 у зв`язку із перебуванням його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.04.2025 від представника позивача, адвокат Буженко Юрія Сергійовича (далі - ОСОБА_3 ) надійшло клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи копію поштового конверту відправником, якого є ВЧ НОМЕР_1 .

28.04.2025 від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідно до пункту 12 Розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (конгузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківшини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Разом з тим, за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 з рапортами про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень звертався:

07.02.2024 - у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 07.01.2024 по 05.02.2024;

29.03.2024 - у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 28.02.2024 по 28.03.2024;

За вищевказані періоди ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень, що вказано в довідці про доходи від 06.01.2025, яка міститься в матеріалах справи.

У зв`язку з цим представник ВЧ НОМЕР_1 вважає, що вимоги, які заявлені до військової частини НОМЕР_1 є передчасними, оскільки з відповідними рапортами про виплату додаткової винагороди (крім рапортів від 07.02.2024 та від 29.03.2024) ОСОБА_1 не звертався.

Просив відмовити у задоволені позовних вимог до ВЧ НОМЕР_1 .

29.04.2025 від представника ВЧ НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що нарахування додаткової винагороди в розрахунковому розмірі 100000,00 грн здійснено за такі періоди: з 08.08.2024 по 31.08.2024 включно - у сумі 77 419,35 грн; за 31.05.2024 - у сумі 3 225,81 грн; з 01.10.2024 по 07.10.2024 включно - у сумі 22 580,65 грн. Загальна сума нарахованої додаткової винагороди становить 103225,81 грн. Фактична виплата додаткової винагороди здійснена 25.04.2025 шляхом перерахування коштів на картковий рахунок отримувача. Із загальної суми нарахування утримано військовий збір, у результаті чого сума до виплати склала 101677,42 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 - додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у зв`язку з перебування його у відпустці в період із 06.08.2024 по 31.08.2024 для лікування після тяжкого поранення; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 - додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з перебування його у відпустці в період із 06.08.2024 по 31.08.2024 для лікування після тяжкого поранення, закрито.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу в списках ВЧ НОМЕР_1 .

10.11.2023 позивач отримав поранення (бойове травмування): вибухова травма, цефалгічний синдром під час несення бойового чергування в районі н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області, згідно із копією довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1235 від 12.12.2023.

16.11.2023 солдат ОСОБА_2 отримав поранення (бойове травмування): множинні вогнепальні осколкові поранення обох нижніх кінцівок з вогнепальним переломом обох кісток лівої гомілки, під час ворожого обстрілу західніше н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області в ході виконання обов`язків військової служби (бойових завдань) під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1118 від 30.11.2023.

Згідно із довідкою військово-лікарської комісії №1 від 01.01.2024, отримана ОСОБА_1 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Ступінь важкості травми - тяжкий (наказ №370 від 04.07.2007).

У результаті отриманих травм ОСОБА_2 неодноразово проходив стаціонарне лікування у медичних закладах:

- в період із 17.11.2023 по 18.11.2023 у військовому госпіталі НОМЕР_3 , відповідно до копії перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6578;

- в період із 18.11.2023 по 20.11.2023 в КНП «МКЛ № 6» ДМР, відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1723323;

- в період з 20.11.2023 по 01.01.2024 в КНП «Київська міська клінічна лікарня №4», відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12780;

- в період з 30.03.2024 по 26.04.2024 у травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ, відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4544;

- в період з 26.04.2024 по 13.05.2024 в реабілітаційному відділенні Ковельської ЦРЛ, відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5937.

Крім того, згідно із довідки військово-лікарської комісії №1 від 01.01.2024 позивач на підставі статті 78 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №431 від 29.01.2024 позивач на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.

У відповідності до довідки військово-лікарської комісії №939 від 27.02.2024 ОСОБА_1 на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів.

18.12.2024 на адресу ВЧ НОМЕР_1 було надіслано адвокатський запит щодо надання відомостей про нарахування та виплату ОСОБА_1 - додаткової винагороди у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, та перебуванням у відпустці для лікування після отриманого тяжкого поранення, у визначеному законодавством розмірі.

Однак, ВЧ НОМЕР_1 листом №423 від 10.01.2025 надіслала довідку про доходи №20 від 06.01.2025, в якій міститься інформація про нарахування грошового забезпечення за січень-березень 2023 року. Тобто, ВЧ НОМЕР_1 не надала відомості про те, чи відповідачем-1 було належним чином нараховано та виплачено в належному розмірі додаткову винагороду, після отриманого 16.11.2023 поранення, подальшого лікування та перебуванням у відпустці для лікування.

Проте, згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), ВЧ НОМЕР_1 фактично не дорахувала та не виплатила позивачу додаткової винагороди, у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку із отриманим пораненням, перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Підпунктом «в» пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Потребує»: відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із підпунктом «а» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

За приписами абзацу четвертого пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Як встановлено судом, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1235 від 12.12.2023, 10.11.2023 позивач отримав поранення (бойове травмування): вибухова травма, цефалгічний синдром під час несення бойового чергування в районі н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області.

16.11.2023 солдат ОСОБА_2 отримав поранення (бойове травмування): множинні вогнепальні осколкові поранення обох нижніх кінцівок з вогнепальним переломом обох кісток лівої гомілки, під час ворожого обстрілу західніше н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області в ході виконання обов`язків військової служби (бойових завдань) під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1118 від 30.11.2023.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №1 від 01.01.2024 позивачу проведено медичний огляд військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_4 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): МВТ (16.11.23) Множинні ВОСП обох нижніх кінцівок з вогнепальним переломом обох кісток лівої гомілки. ВОСП сідничної ділянки. Сторонні тіла. СПО (17.11.23) ПХО. Фасцістомія. АЗФ лівої гомілки. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 травма тяжкого ступеню. На підставі статей 78б графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпуски для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) 30 календарних днів (а. с. 26).

При цьому, матеріалами справи, зокрема, перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6578, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1723323, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12780, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4544, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5937 підтверджено, що ОСОБА_1 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Також, відповідно до довідок військово-лікарської комісії №1 від 01.01.2024, №41 від 29.01.2024, №939 від 27.02.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 01.01.2024 по 27.03.2024.

Відтак, зважаючи на обставини отриманої травми, викладені у довідці військової частини НОМЕР_5 від 30.11.2023 №1118 (а.с.14) та характер травми, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень, як такий, що перебував на стаціонарному лікуванні після поранення в період з 16.11.2023 по 01.01.2024, 01.01.2024 по 27.03.2024, з 30.03.2024 по 13.05.2024, в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Стосовно тверджень представника відповідача 1 про те, що з 25.10.2023 по 07.01.2024 ОСОБА_1 перебував у відрядженні до військової частини НОМЕР_5 , за вказаний період, документи, які підтверджують перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини на адрес військової частини НОМЕР_1 не надходили, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.10.2023 №290 вбачається, що позивача відкомандировано у відрядження до зведеної роти резерву оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка сформована на базі військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), для виконання бойового завдання.

Суд зауважує, що з даного наказу не вбачається, що ОСОБА_1 знято з грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 , тому підстава, що документи, які підтверджують перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини на адрес ВЧ НОМЕР_1 не надходили, не може бути підставою для звільнення позивача від нарахування додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 звертався з рапортами про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень: 07.02.2024 - у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 07.01.2024 по 05.02.2024; 29.03.2024 - у зв`язку з перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення в період з 28.02.2024 року по 28.03.2024.

Представник відповідача стверджує, що дані обставини підтверджуються довідкою про доходи від 06.01.2025 №20 (а. с. 34). Проте, згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) вбачається, що за період січень березень 2024 позивача заробітна плата не нараховувалась зовсім.

Враховуючи наведене суд вважає, що слід зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 - додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024 з урахуванням періодів, згідно поданих рапортів від 07.02.2024 та 28.02.2024, та з урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», орієнтовно в розмірі - 182 910 грн, суд зазначає наступне.

Суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, тобто, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності.

Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Проте, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи вищенаведені норми, суд зауважує, що не може розраховувати суму додаткової винагороди, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яку слід нарахувати позивачу, оскільки це є дискреційними повноваження відповідача.

Отже, у задоволені вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», орієнтовно в розмірі - 182 910 грн, слід відмовити.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 90 КАС України констатує, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024; зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з отриманим 16.11.2023 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період із 16.11.2023 по 01.01.2024, із 30.03.2024 по 13.05.2024, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період із 01.01.2024 по 27.03.2024, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський