Справа № 580/1930/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року справа № 580/1930/23
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошової компенсації за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 21.04.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з 12.12.2022 звільнений з військової служби згідно наказу № 281, яким встановлено виплатити позивачу серед інших виплат: грошову компенсацію за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошову допомогу за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення, однак на момент звернення із даним позовом вказані виплати здійснені не були. Крім того вважає, що додаткова винагорода збільшена до 100000 гривень носить постійний характер, що виплачувалась позивачу за безпосередню участь у бойових діях на Авдіївському напрямку, відтак має бути включена під час нарахування спірних виплат.

Ухвалою від 21.03.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою від 22.05.2023 суд витребував у Міністерства оборони України відомості щодо місця реєстрації (юридичної адреси) Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а також письмову інформацію щодо дати отримання/не отримання Військовою частиною НОМЕР_1 ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками.

Ухвала суду від 22.05.2023 вручена уповноваженій особа Міністерства оборони України - 02.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Витребуваної інформації від Міністерства оборони України до суду не надійшло.

У зв`язку із реєстрацією 24.09.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 електронного кабінету у системі Електронний суд ухвалою від 14.01.2025 суд витребував у Військової частини НОМЕР_1 докази щодо фінансового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 та щодо нарахованих та виплачених ОСОБА_1 сум основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 21.04.2022 по 12.12.2022.

Ухвала суду від 14.01.2025 доставлена в електронний кабінет Військової частини НОМЕР_1 15.01.2025. Витребувані докази або інформація про неможливість подання таких доказів до суду від Військової частини НОМЕР_1 не надходила.

Ухвалою від 28.02.2025 суд повторно витребував у Військової частини НОМЕР_1 вищевказані докази а також інформацію про відповідальну за виконання ухвали суду про витребування доказів особу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвала суду від 28.02.2025 доставлена в електронний кабінет Військової частини НОМЕР_1 01.03.2025. Витребувані докази або інформація про неможливість подання таких доказів до суду від Військової частини НОМЕР_1 не надходила.

Відзив на позов, будь-які клопотання, витребувані докази до суду від Військової частини НОМЕР_1 станом на час прийняття рішення у справі не надходили, а тому суд вважає за необхідне вирішити спір по суті на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період з 21.04.2022 до 12.12.2022 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_4 від 12.12.2022 № 281 позивач звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно вказаного наказу позивачу має бути виплачена грошова компенсація за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік; грошова допомога за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

Бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації та грошової допомоги позивач вважає протиправною та зазначає, що вказані виплати повинні бути здійснені у день звільнення зі служби.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР Про відпустки (далі Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Таким чином, позивач має право на виплату грошової компенсації за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, що не заперечується відповідачем, оскільки про обов`язок її виплати відповідач вказав у наказі від 12.12.2022 № 281.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 № 460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, відповідно до якого, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (пункти 1, 2 Порядку № 460).

Таким чином, позивач має право на виплату грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем, оскільки про обов`язок її виплати відповідач вказав у наказі від 12.12.2022 № 281.

У свою чергу, жодних доказів нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення відповідач, на виконання вимог ухвали суду, до матеріалів справи не надав.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що спірні виплати, на які позивач має право згідно вищевказаних висновків суду, позивачу фактично не нараховувались та виплачені не були, у зв`язку із чим слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошову допомогу за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

Щодо покликання позивача на те, що додаткова винагорода збільшена до 100000 гривень носить постійний характер, виплачувалась позивачу за безпосередню участь у бойових діях на Авдіївському напрямку та має бути включена під час нарахування спірних виплат, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У спірних правовідносинах позивач вважає, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, має постійний щомісячний характер, а тому підлягає включенню до складу додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Суд вважає необґрунтованими вказані доводи, з огляду на таке.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З огляду на зміст пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, яким регламентовано порядок та умови виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.

Суд врахував, що ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ відносить до складу грошового забезпечення щомісячні додаткові види грошового забезпечення (зокрема винагороди, які мають постійний характер). Натомість, додаткова винагорода, встановлена Постановою КМУ № 168, як зазначено вище, не має постійного характеру, оскільки є додатковою виплатою встановленою на період дії воєнного стану, у зв`язку із чим вона не може бути включена до грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення спірних виплат.

При цьому, обставина утримання єдиного внеску із сум нарахованої додаткової винагороди, не є єдиною та достатньою підставою для віднесення додаткової винагороди до постійних виплат, що є визначальною ознакою у спірних правовідносинах.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення спірних виплат, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 284.02.2022 № 168.

Суд врахував, що п. 4 Порядку № 460, який визначає порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, встановлює, що допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 № 825/997/17 та ряд постанов Верховного Суду 2019-2020 років суд вважає помилковими, оскільки їх висновки сформульовані за іншого правового регулювання та інших фактичних обставин справи, відтак вони не є релевантними до спірних правовідносин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової допомоги за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошову допомогу за 7 повних календарних місяців служби у розмірі 28% місячного грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.05.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК