Справа № 554/14489/24
Суддя: Сініцин Е. М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/47/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Полтави надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №496975 від 28.11.2024 року за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, об`єднані частиною 2 статті 36 КУпАП.

В позовній заяві позивач зазначив, що постановою інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дмитром Щербанем, серія БАД №496975 від 28.11.2024, його ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, об`єднані частиною 2 статті 36 КУпАП, за те, що 28.11.2024 року у місті Полтава по вул. Соборності 57, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_1 порушив правила паркування та не надав, як водій, документи для перевірки згідно пункту 24 ПДР.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що він, 28.11.2024 року близько 11 год. 37 хв. виявлено автомобіль Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_1 , який було припарковано за адресою: м. Полтава вул. Соборності, 57, в зоні дії дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід», який не рухався, підтверджено відео реєстратором службового автомобіля. Поліцейським було здійснено заміри до розмітки 1.14.1 «Зебра»

Позивач вважає зазначену Постанову незаконною, з наступних причин:

В п. 2.4 ПДР зазначено, що водій повинен зупинитися та надати документи перелічені в п. 2.1 ПДР. У «Загальних положеннях» ПДР зазначено, що водій це особа яка керує транспортним засобом, доказів, що він керував транспортним засобом немає.

Щодо прив`язки автомобіля Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_1 , до розмітки 1.14.1 «Зебра» - вона, на думку позивача, не дійсна, не відповідає п. 1.14.1 ПДР, оскільки на даній ділянці дороги розмітка майже відсутня, що не відповідає нормам і стандартам стосовно забезпечення дорожнього руху.

З рішенням інспектора не погоджується, Постанова підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

З огляду на викладене, позивач просить суд скасувати постанову серії БАД №496975 від 28.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, об`єднані частиною 2 статті 36 КУпАП.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху, недоліки усунуті позивачем.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2025 року у адміністративній справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання без виклику, але з повідомленням сторін.

Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник відповідача про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду відзив, у якому зазначив про необґрунтованість вимог позивача з огляду з наступних підстав:

Думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, оскільки згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_1 допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, здійснив зупинку транспортного засобу VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10м. від пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід», не пов`язану для надання переваги в русі, а також не пред`явив у спосіб, який дає поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, реєстраційному документі на транспортний засіб та у полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 (г) та п.2.4 ПДР України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Що стосується порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Згідно п. 8.4 ПДР Інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Дорожній знак 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» позначають пішохідний перехід. Знак 5.38.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Відповідно до п. 15.9 (Г) Зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Що стосується порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Пунктом 2.1. (а, б, ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР. Крім того ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Щодо правомірності перевірки документів, позивач зазначає, що він мав право не пред`являти на вимогу поліцейського документи визначені в п. 2.4 ПДР. Слід зазначити, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 444/2115/17, невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

На відео 3.export-ul1u6, водій говорить, що начебто він зупинився, щоб пропустити службовий транспортний засіб працівників поліції, які рухались з увімкненими проблисковими маячками.

Однак дане твердження у повному обсязі спростовується матеріалами відеофіксації, на відео ми чітко бачимо, що транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , стоїть припаркований ще до наближення службового транспортного засобу. Твердження позивача, що працівники патрульної поліції рухались з увімкненими проблисковими маячками синього кольору спростовується матеріалами відеофіксації, на відео з автомобільного відеореєстратора чітко вбачається, що всі інші транспортні засоби рухаються в потоці, ніхто крім позивача не зупинявся, щоб пропустити службовий транспортний засіб працівників поліції. Крім того, варто зауважити, що зайнята лише крайня ліва смуга, середня смуга вільна, таким чином, навіть якби працівники поліції рухались з увімкненим проблисковим маячком, вони могли проїхати безперешкодно.

Також варто звернути увагу, що мета зупинки водія ближче 10 м до пішохідного переходу стає очевидною, а саме на відео 3.export-ul1u6 та 5.export-ul1u6 до автомобіля підходить пасажир та сідає в автомобіль. В позовній заяві гр. ОСОБА_1 взагалі зазначає, що начебто він здійснив зупинку транспортного засобу на відстані, що понад 10м до дорожнього знаку 5.38. Таке твердження позивача в повному обсязі спростовується матеріалами відеофіксації, а саме на відео 3.export-ul1u6, о 11:47:40 поліцейські здійснюють замір за допомогою якого встановлюють, що транспортний засіб до пішохідного переходу припаркований на відстані 5.50 м.

Що стосується клопотання про правову допомогу, необхідно наголосити на тому, що користування такою допомогою є виключно правом особи, обов`язку забезпечити водія такою допомогою на працівників поліції законодавством не покладено. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, але жодних дій спрямованих саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу не вчиняв. Як вбачається з відеозапису нагрудної камери інспектора, останнім було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження.

Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, посилання позивача на порушення порядку розгляду справи, порушення його прав є необґрунтованими та спростовується матеріалами відеофіксації.

Зміст оскаржуваної постанови повністю відповідає вказаним вимогам, усі обов`язкові реквізити вказані, всі графи постанови заповнені. У постанові чітко описано допущене порушення і є посилання на нормативно-правовий акт, яким передбачено відповідальність за вказане діяння, а саме ч. 1 ст.122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складання протоколу. Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до постанови серії БАД №496975, винесеної інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дмитром Щербанем, Мартишка Віктора Анатолійовича, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, об`єднані частиною 2 статті 36 КУпАП, за те, що 28.11.2024 року у місті Полтава по вул. Соборності 57, керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_1 порушив правила паркування та не надав, як водій, документи для перевірки згідно пункту 24 ПДР.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.20 у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, на підставі яких він виніс оскаржуване рішення.

Суд вважає, що позивачем не доведено протиправність винесеної відносно нього Постанови Серії БАД №496975 від 28.11.2024 року, оскільки з належних та допустимих доказів, що надані відповідачем відеозаписів, що здійснений поліцейським на відеореєстратор в службовому автомобілі, нагрудний відео реєстратор, що узгоджуються між собою, встановлено, що відомості викладені в оскаржуваній постанові відповідають дійсності.

Так, на зазначених взаємоузгоджених відеозаписах чітко спостерігається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , стоїть припаркований, і під час спілкування інспектора з водієм, в автомобіль сідає пасажир, відповідно, водій умисно зупинився та стояв, а не пропускав службовий автомобіль поліції, як про це намагається стверджувати позивач.

Більш того, сам позивач в позовній заяві вказує, що «під час мого перебування в автомобілі VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_1 , припаркованому з дотриманням вимог Правил дорожнього руху..», що свідчить про необґрунтованість його позиції відносно того, що він зупинився, щоб пропустити службовий автомобіль поліції.

Матеріалами відеофіксації, а саме відео 3.export-ul1u6, підтверджується, що о 11:47:40 поліцейські здійснюють замір рулеткою і встановлюють відстань транспортного засобу до пішохідного переходу, що дорівнює 5.50 м.

Відповідно до п. 15.9 (Г) ПДР України - зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Враховуючи, що інспектором встановлена відстань між транспортним засобом позивача і пішохідним переходом, що значно менше встановленої ПДР 10 метрів, суд вважає, що водій порушив пункт 15.9 (Г) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, інспектор мав право звернутися до водія, який порушує ПДР, з вимогою про пред`явлення документів.

Однак, водій не забажав пред`явити документи, відповідно, позивач порушив вимоги п.2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача, що йому не пред`явили докази його правопорушення, суд вважає безпідставними, оскільки саме позивач не забажав вийти з автомобіля та впевнитись в правильності замірів, що здійснювали поліцейські.

Суд погоджується з позицією відповідача, в якій зазначено, що Постанова була винесена на місці вчинення правопорушення без складання протоколу, оскільки чинні норми законодавства - п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395, та ч.2 ст.258 КУпАП, вказують, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП. У таких випадках, відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення був здійснений інспектором з роз`ясненням прав водію, передбачених ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Постанова винесена та оголошена в порядку ст.285 КУпАП, її зміст відповідає ст.283 КУпАП.

Суд вказує, що невизнання обставин вчинення правопорушення за наявності належних та допустимих доказів його вчинення не може бути підставою для визнання Постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що у повній мірі спростовані відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Постанова серії БАД №496975 від 28.11.2024, за якою притягнуто ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122, ч. 1 ст. 126, об`єднані ч. 2 ст. 36 КУпАП України, винесена відповідно до вимог чинного законодавства, тому необхідно відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.139 КАС України.

В позові відмовлено, тому судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2,9,76, 139, 242-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код в .

Суддя: Е.М. Сініцин.