Справа № 946/9329/24
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/9329/24
Провадження № 2-а/946/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3492018 від 16.11.2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП; провадження по справі закрити; стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Ніяких належних доказів щодо керування ТЗ без пристебнутого ременя безпеки, окрім вищезазначеної постанови матеріали справи не містять. Відсутність належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП та є підставою для закриття адміністративної справи.

25.02.2025 року представник відповідача УПП в Одеській області ДПП надав відзив, яким просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, що мотивовано тим, що в ході виконання службових обов?язків у складі екіпажу патрульної поліції, інспектором 1-го взводу 8-ої роти 1-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 16.11.2024 приблизно о 20 год. 55 хв. за адресою: Дорога М-14 «Одеса-Мелітополь» 21 км., виявлено транспортний засіб «BMW 730I», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керуючи зазначеним транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, а саме пасками безпеки, в порушення 2.3.в) ПДР не був пристебнутим ременем безпеки. Інспектор Чиж П.П. відреагував на виявлене ним адміністративне правопорушення та у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб «BMW 730І», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 . Після чого, інспектор Чиж П.П. представився водію ОСОБА_1 та повідомив про те, що ведеться безперервний відеозапис на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання інспектора «Чому не пристібаєтесь паском безпеки?», водій ОСОБА_1 відповів (мовою оригіналу): «Заезжаем уже в город командир!». Тобто, позивач підтвердив на камеру інспектору те, що він рухався з непристебнутим ременем безпеки. У зв?язку з тим, що в діях водія ОСОБА_3 інспектор ОСОБА_2 виявив ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, останній вирішив провести розгляд справи. В подальшому, відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор Чиж П.П. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N? 3492018 від 16.11.2024, згідно якої на громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Негайно, після закінчення розгляду справи та складання постанови інспектор Чиж П.П., відповідно до ст. 285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу. Факт вчинення громадянином ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора патрульного поліцейського (скорочено - ПВР) під номером 473731. Відеозапис з ПВР N? 473731 долучено у якості доказу по справі, про що міститься посилання у пункті 7 оскаржуваної постанови. Відеозапис з ПВР N? 473731 засвідчений електронним цифровим підписом, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, та долучено до даного відзиву. Відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України. В обґрунтування власної позиції позивачем не було надано належних, допустимих, а в їх сукупності достатніх доказів, які б спростовували факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, що виражалося у керуванні транспортним засобом без використання засобів пасивної безпеки, а саме ременів безпеки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача УПП в Одеській області ДПП в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надав, причини неявки не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2024 року відкрито провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 16.11.2024 року інспектором 1-го взводу 8-ої роти 1-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Чижом П.П. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 3492018 від 16.11.2024 року та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3492018 від 16.11.2024 року вбачається, що 16.11.2024 о 20 год. 55 хв. за адресою: Дорога М-14 «Одеса-Мелітополь» 21 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 730I», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Так, як встановлено матеріалами справи, інспектор Чиж П.П. відреагував на виявлене ним адміністративне правопорушення та у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб «BMW 730І», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 .

Після чого, інспектор Чиж П.П. представився водію ОСОБА_1 та повідомив про те, що ведеться безперервний відеозапис на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання інспектора «Чому не пристібаєтесь паском безпеки?», водій ОСОБА_1 відповів (мовою оригіналу): «Заезжаем уже в город командир!».

Тобто, позивач підтвердив на камеру інспектору те, що він рухався з непристебнутим ременем безпеки.

У зв?язку з тим, що в діях водія ОСОБА_1 інспектор ОСОБА_2 виявив ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, останній вирішив провести розгляд справи.

В подальшому, відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор Чиж П.П. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N? 3492018 від 16.11.2024, згідно якої на громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та після закінчення розгляду справи та складання постанови інспектор Чиж П.П., відповідно до ст. 285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23.10.2019 року.

Факт вчинення громадянином ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора патрульного поліцейського (далі - ПВР) під номером 473731.

Відеозапис з ПВР N? 473731 долучено у якості доказу по справі, про що міститься посилання у пункті 7 оскаржуваної постанови.

Відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України.

Суд звертає увагу, що в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано належних, допустимих, а в їх сукупності достатніх доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, що виражалося у керуванні транспортним засобом без використання засобів пасивної безпеки, а саме ременів безпеки.

Натомість, як було зазначено, відеозапис з ПВР N? 473731 цілком спростовує доводи позивача та у даній справі є беззаперечним доказом доведеності обґрунтованості оскаржуваної постанови

Враховуючи викладене, судом не можуть бути прийняті доводи позивача, оскільки доказовість вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення не ґрунтується лише на візуальному спостереженні працівника поліції, а вказаний факт підтверджено наявним в матеріалам справи відеозапис з ПВР N? 473731.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 90, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 5, код ЄДРПОУ 40108646), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3492018 від 16.11.2024 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус