Справа № 420/14419/21
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 420/14419/21

адміністративне провадження № К/990/19568/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Заступника Керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/14419/21 за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Кепітал" про визнання протиправними та скасування рішень, припинення права на виконання будівельних робіт, -

УСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Кепітал", в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення управління ДАБК Одеської міської ради щодо видачі ТОВ «СТ Кепітал» дозволу на виконання будівельних робіт від 11.02.2019 за № ОД 74 щодо будівництва житлового будинку з об`єктами обслуговуючої інфраструктури за адресою: м. Одеса, вул. Рєпіна, діл. 1-Б;

- припинити право ТОВ «СТ Кепітал» на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з об`єктами обслуговуючої інфраструктури за адресою: м. Одеса, вул. Рєпіна, діл. 1-Б, яке виникло на підставі дозволу Управління ДАБК ОМР від 11.02.2019 за № ОД 74;

- визнати незаконним та скасувати рішення управління ДАБК Одеської міської ради про видачу сертифікату № ОД39 від 24.01.2024, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (житловий будинок з об`єктами обслуговуючої інфраструктури за адресою: м. Одеса, вул. Рєпіна, діл. 1-Б) проєктній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/14419/2, відмовлено у задоволенні позову.

07.05.2025 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Заступника Керівника Одеської обласної прокуратури, у якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/14419/21, ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги скаржника задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме що суди попередніх інстанцій в оскаржуваному рішенні застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 23.06.2020 у справі 680/214/16-ц, від 27.06.2018 у справі 814/104/17, у постановах Верховного Суду від 18.07.2022 у справі 330/1009/19, від 24.03.2021 у справі №495/10972/17, від 13.09.2023 у справі №522/3071/19.

Але колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц, у постановах Верховного Суду від 18.07.2022 у справі №330/1009/19, від 24.03.2021 у справі №495/10972/17, від 13.09.2023 у справі №522/3071/19, оскільки такі висновки були сформульовані щодо цивільних правовідносин при розгляді цивільних справ.

Суд не бере до уваги покликання скаржника на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 з огляду на те, що правовідносини вищезазначеної справи не є подібними до правовідносин у справі №420/14419/21.

Колегія суддів підкреслює, що виникнення підстав для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, на який у касаційній скарзі посилається скаржник, обумовлюється наявністю саме подібних правовідносин, які виникли у справі, у якій ухвалені судові рішення, щодо оскарження яких порушується питання, та у справах, розглянутих Верховним Судом, на які здійснюється посилання на підтвердження застосування норми права без урахування висновку цього Суду.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Однак, у цілому у касаційній скарзі лише викладено обставини, які стали підставою для прийняття спірних у цій справі рішень, з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з підставами касаційного оскарження судових рішень - пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само, як і визначити норму права, яку на думку скаржника, застосовано судами без врахування висновків Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника Керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 у справі №420/14419/21- повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду з підстав і у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя В.М. Бевзенко