Справа № 640/21915/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021, оформлене протоколом №60, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни дисциплінарного стягнення у вигляді попередження; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1780/7 від 01.06.2021 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021, оформлене протоколом №60, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що притягнення її як приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності за невиконання неіснуючого обов`язку суперечить вимогам ст. 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Вказує, що під час прийняття постанови від 23.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника допущено помилку у зазначенні реквізитів рахунку, однак 30.04.2021 нею було прийнято постанову про виправлення помилки, якою внесено виправлення до документу. Також зазначила, що не було стягнуто загальну суму заборгованості, а тому нею не було порушено жодних прав та законних інтересів боржника, оскільки надмірне стягнення грошових коштів не відбулось, а тому жодні негативні наслідки для боржника не настали.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/1856/22. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження.
20.10.2021 року до суду від Міністерства юстиції України подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити та зазначає, що зазначивши в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020, що відраховані з доходу боржника кошти необхідно перераховувати на рахунок стягувача, приватний виконавець порушила вимоги пункту 3 розділу Х Інструкції та встановлений частиною першою статті 47 Закону № 1404-VIII порядок зарахування стягнутих з боржника грошових сум. Крім того, позивач не спростовує допущеного порушення. Натомість вказує, що 30.04.2021 нею винесена постанова про виправлення помилки, якою внесено виправлення до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020.
Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825 Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.
06.02.2025 року та 13.02.2025 року відповідачами отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року, однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву надано не було.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60452366 з виконання виконавчого напису № 5982 від 21.09.2019 року.
23.12.2020 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, яка направлена до Територіального управління служби судової охорони у Миколаївській області для здійснення відрахувань з доходів боржника.
Згідно з цією постановою, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржника складає 19 947,24 грн з яких: 2000,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 16 315,67 грн - на користь стягувача; 1 631,94 грн - основна винагорода приватного виконавця.
17.02.2021 року ОСОБА_1 подано скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну.
Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни щодо здійснення виконавчого провадження № 60452366.
30.04.2021 року приватним виконавцем винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, в якій зазначено, що у посатнові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 23.12.2020 було невірно зазначено реквізити для перерахування коштів із доходу боржника в рахунок погашення заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим провадженням.
07.05.2021 року Міністерством юстиції України внесено подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, у висновках якого зазначено, що при відкритті виконавчого провадження № 63010966 приватним виконавцем Павелків Т.Л. порушено вимоги:
- пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності;
- пункту 3 частини першої статті 2 Закону щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності;
- частини першої статті 47 Закону щодо порядку зарахування стягнутих з боржника коштів;
- пункту 3 розділу X Інструкції щодо зазначення у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника обов`язкових реквізитів.
Відповідно до витягу з протоколу №60 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021 року розглянуто подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 , за результатами якого вирішено задовольнити подання Міністерства юстиції України та притягнути приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяну Леонідівну до дисциплінарної відповідальності та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. Відповідно до пункту 28 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 № 3791/5 до протоколу додано дві окремі думки члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців Соломка О.В.
Наказом Міністерства юстиції України від 01.06.2021 року № 1780/7 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021 року, оформлене протоколом № 60, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.
Вважаючи рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, наказ Міністерства юстиції України та застосування дисциплінарного стягнення протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02.07.2014 № 228 встановлено, що Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.
Водночас, одним із завдань Мін`юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень.
Вказана норма знайшла своє відображення у Законі України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403), що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.
Статтею 17 України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що Міністерство юстиції України, зокрема формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Частинами 1,3,5 статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.
За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні.
Порядок визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, зокрема стану додержання Конституції України, вимог законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, ухвалених відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, та організації роботи щодо їх виконання, дотримання державними і приватними виконавцями порядку та строків вчинення виконавчих дій, виконання правил діловодства.
Так, на підставі скарги ОСОБА_1 від 17.02.2021 року, Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідно до статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», п. 19, 26 розділу III Порядку проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця Павелків Т.Л. щодо здійснення виконавчого провадження № 60452366.
Так скаржником ОСОБА_1 зазначено, що постановою приватного виконавця від 23.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної при здійснення виконавчого провадження №60452366, встановлений обов`язок підприємства здійснювати відрахування на рахунок стягувача.
Як вбачається з матеріалів справи 23.12.2020 року приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, яка направлена до Територіального управління служби судової охорони у Миколаївській області для здійснення відрахувань з доходів боржника.
Згідно з цією постановою, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржника складає 19 947,24 грн з яких: 2000,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 16 315,67 грн - на користь стягувача; 1 631,94 грн - основна винагорода приватного виконавця.
Однак, згідно з зазначеними у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника реквізитами, витрати на проведення виконавчих дій та основна винагорода приватного виконавця має перераховуватись на рахунки приватного виконавця, відкриті в АТ КБ «Приватбанк», а сума боргу в розмірі 16 315,67 грн на рахунок стягувача АТ «Банк Форвард».
При цьому відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), підлягають зарахуванню на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.
Також згідно зі змістом частини 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Частиною 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
При цьому вимоги до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені пунктом 3 розділу X Інструкції Інструкції з організації примусового виконання рішень відповідно до якого, зазначена постанова повинна містити, зокрема, реквізити рахунку органу державної виконавчої служби, рахунку приватного виконавця, на який необхідно перераховувати стягнуті кошти.
З огляду на це слід зазначити, що вказавши у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020 року, що відраховані з доходу боржника кошти необхідно перераховувати на рахунок стягувача, приватний виконавець порушила вимоги пункту 3 розділу X Інструкції та встановлений частиною 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» порядок зарахування стягнутих з боржника грошових сум.
Слід зазначити, що у позовній заяві позивач не спростовує допущеного порушення, натомість вказує, що 30.04.2021 року нею винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.12.2020 року.
Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що обов 'язок по перерахуванню коштів на рахунок приватного виконавця із доходів боржника покладається на підприємство, яке здійснює таке відрахування, а не на самого приватного виконавця, у зв`язку з чим за результатами перевірки було зроблено висновок про порушення позивачем неіснуючого обов`язку.
Разом з тим, суд зазначає, що такі твердження позивача суперечить вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.
Так, згідно вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Також, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 розділу X Інструкції передбачено обов`язок виконавця здійснювати контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника.
Таким чином, обов`язок виконавця стосовно звернення стягнення на доходи боржника у встановленому порядку прямо передбачений вказаними вимогами чинного законодавства та спрямований на своєчасне повне виконання рішення та недопущення порушень прав сторін виконавчого провадження. Враховуючи зазначене, протилежні доводи позивача не знаходять свого підтвердження.
Відповідно до частини 7 статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 37 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність приватних виконавців має здійснюватися з дотриманням принципів законності.
Також, відповідно до пункту 3 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження має здійснюватися з дотриманням засад законності.
Враховуючи зазначене, керуючись частиною 7 статті 34, пункту 4 частини 2 статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерством юстиції України направлено до Дисциплінарної комісії подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни.
Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що її дії мають малозначний характер, однак такі твердження наведені позивачем є суб`єктивним трактування законодавства, що регулює процедуру проведення перевірки діяльності приватного виконавця, а також встановлення ознак дисциплінарного проступку, що є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Обґрунтовуючи своє твердження позивач посилається на лист Міністерства юстиції України від 06.03.2018 № 8887/4408-33-18/1 1.2.2., яким надано роз`яснення норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначають поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними.
Суд звертає увагу, що вказане роз`яснення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, а не за допущення адміністративного правопорушення.
З огляду на вищезазначене, за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни Міністерством юстиції України правомірно внесено подання до Дисциплінарної комісії.
Також слід вказати, що розгляд питань дисциплінарної відповідальності приватного виконавця, що включає з`ясування усіх обставин стверджуваного порушення, їх оцінку, визначення усіх елементів складу дисциплінарного проступку, прийняття рішень за результатами розгляду подання та застосування дисциплінарного стягнення, перебувають у виключній компетенції Дисциплінарної комісії. При цьому, оцінюючи обставини, Дисциплінарна комісія має на власний розсуд визначити один з передбачених законом вид і зміст рішення, що приймається. Такі повноваження Дисциплінарної комісії є дискреційними.
У ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією було досліджено факти, викладені у поданні Міністерства юстиції України, зокрема щодо порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства, також Дисциплінарною комісією були взяті до уваги пояснення позивача і позивач це не спростовує.
Разом з тим, оскільки питання оцінки дій приватного виконавця для цілей притягнення його до дисциплінарної відповідальності належить до дискреційних повноважень Дисциплінарної комісії, приймаючи рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, Дисциплінарна комісія мала таке право, а відтак діяла правомірно та в межах своїх повноважень.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 826/2169/17.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перевірка діяльності позивача Міністерством юстиції України проведена у спосіб та в порядку, встановленому чинним законодавством України, а висновки за результатами такої перевірки є обґрунтованими та правомірними. Під час розгляду подання Міністерства юстиції України Дисциплінарною комісією приватних виконавців були враховані обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди.
Отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021, оформленого протоколом №60, визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1780/7 від 01.06.2021 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14.05.2021, оформлене протоколом №60 є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська