Справа № 520/15675/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

21 травня 2025 р. Справа №520/15675/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, за участі секретаря судового засідання Юлії Шмонько,

позивача не прибув,

представника Офісу Генерального прокурора Катерини Крупської,

представник Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора не прибув,

представник Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ, 01011, ), Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ 00034051), третя особа - Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора, третя особа - Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 30.04.2021 № 136 Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023, позов залишено без розгляду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 123 і пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 20 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 скасовано. Справу направлено для продовження розгляду в ХОАС.

Направляючи справу на продовження розгляду, Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що останнім днем строку на звернення до суду у спірних правовідносинах є 21.04.2022, водночас позивач до суду з позовом звернувся 22.06.2023.

Окрім того, Верховний Суд вказав, що судам попередніх інстанцій необхідно надати належну оцінку обставинам, на які посилається позивач про причини пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято справу до розгляду, призначено підготовче засідання у справі на 02.04.2025 о 10:00.

У судовому засіданні 02.04.2024 судом повідомлено позивача про необхідність протягом 5 днів надати до суду заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Також позивача повідомлено про те, що якщо заява про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не буде надана протягом 5 днів, позов буде залишено без руху на підставі ч.13 ст.171 КАС України.

Відповідачем, Офісом Генерального прокурора, подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до інформації, зазначеної в Єдиному реєстрі адвокатів України, на даний час рахується лише один Станіславський Валерій Петрович, який має статус адвоката (свідоцтво видано 28.10.2004 за № 2685/10), при цьому номер телефону, який зазначений у вказаному реєстрі, збігається з номером телефону, зазначеним позивачем у позовній заяві по даній справі. Водночас з інформації, яка відображена у вільному доступі на сайті Судова влада України та судових рішеннях, зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається наступне.

В ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 23.09.2022 у справі № 944/3197/22, зазначено, що в судовому засіданні, у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення Електронний суд, на якому розглядалось клопотання адвоката Станіславського Валерія Петровича про скасування арешту майна, приймав участь адвокат Станіславський В. П.

Також адвокатом Станіславським В.П. до Львівського апеляційного Суду подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 28.07.2022 про накладення арешту на майно (номер справи № 944/3197/22), яка надійшла до суду 19.08.2022. Вказана апеляційна скарга розглянута у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції 30.08.2022 за участю адвоката.

Також, окрім вищезазначеного, встановлено інформацію щодо звернення до Дзержинського районного суду м. Харкова громадянина ОСОБА_1 . ОСОБА_1 подано 17.01.2023 до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, та яку ухвалою суду від 28.02.2023 у справі № 638/899/23 прийнято до розгляду.

Крім того, у справі № 638/337/23 ОСОБА_1 подано 17.01.2023 до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. При цьому, з ухвали суду від 20.01.2023 у даній справі вбачається, що позовну заяву подано через Електронний суд.

Відповідач зазначив, що наведені обставини засвідчують той факт, що введення воєнного стану на території України, ведення активних бойових дій на території міста Харкова, не вибіркові ракетно-бомбові удари по його інфраструктурі та населенню, всеохоплюючі та тривалі відключення електроенергії, як про це зазначено у постанові Верховного Суду від 20.02.2025, не перешкоджали ОСОБА_1 звертатись до суду з процесуальними документами в інших судових справах у проміжок часу з 24.02.2022 (дати введення воєнного стану та території України) по 22.06.2023 (подання позовної заяви до суду у даній справі) та приймати участь в судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції. З огляду на наведені вище факти здійснення ОСОБА_1 процесуальної діяльності в зазначений період, позивачем не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, щодо неможливості звернення до суду з цим позовом як за 4 місяці до повномасштабного вторгнення рф, так і в подальшому, до червня 2023 року включно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачем строків звернення до суду.

16.04.2025 року позивачем через систему «Електронний суд» надіслано до суду заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду з позовом.

У заяві позивач посилався на оперативне військове оточення міста Харків, ведення активних бойових дій як у передмісті, так і безпосередньо в місті, систематичні невибіркові ракетно-бомбові удари по місту, у тому числі, які спричинили пошкодження безпосередньо на вулиці, на якій зареєстрований позивач, перебої з енергопостачанням та функціонуванням мереж зв`язку.

Позивач зазначав, що відстань від будинку, де він зареєстрований ( АДРЕСА_2 ), до окружної дороги міста Харкова, де перебували війська рф, складає 1,41 км, відстань від його будинку до місця, де відбувся один з боїв у місті складає 913,28 метрів. Внаслідок боїв та обстрілів околиць Харкова, де і був зареєстрований позивач, були пошкоджені будинки, теплові та електричні мережі. Безпекова ситуація у місті Харкові, необхідність постійного перебування в укритті без доступу до базових потреб істотно ускладнювало доступ до суду. Позивач звернув увагу на те, що відстань від міста Харкова до кордону з рф складає 21 км і дозволяє здійснювати обстріл міста з артилерії та систем РСЗВ, а час підльоту ракет з території сусіднього регіону рф складає 3-4 хв.

Позивач зазначив, що ці обставини (активні бойові дії на території за місцем проживання (місцезнаходження) заявника, артилерійські, мінометні, ракетні обстріли, обстріли з РСЗВ та обстріли з стрілецької автоматичної зброї), (1) виникли незалежно від волі скаржника (позивача), що (2) безпосередньо унеможливлювало (ускладнювало можливість) звернення ним щодо виконання судового рішення (яке набрало законної сили 18.01.2022 року, а копія якого отримана 03.02.2022) та звернення до адміністративного суду з зазначеним предметом позову (щодо оскарження наказу), а також вчинення інших процесуальних дій. При цьому, ці обставини (3) виникли протягом строку, який процесуально забезпечував можливість скаржнику (позивачу) звернутися до відповідача (суб`єкта владних повноважень, Офісу Генерального прокурора) щодо виконання ним судового рішення по справі № 520/15316/2020 та звернутися до адміністративного суду з зазначеним предметом позову на оскарження наказу.

Позивач у заявах наводить детальний опис військових злочинів рф проти мирного населення Харківської міської територіальної громади (з посиланнями на Інтернет-ресурси), а також на обставини функціонування органів системи правосуддя в умовах воєнного стану, що є загальновідомими фактами.

Щодо позиції відповідача, Офісу Генерального прокурора, з приводу того, що позивач з 28.10.2004 має статус адвоката і він приймав участь 23.09.2022 у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд» у Яворівському районному суді Львівської області, а також те що позивачем 17.01.2023 через «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова було подано позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, що не перешкоджало звертатись до суду з процесуальними документами в інших судових справах та приймати участь в судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції, позивач зазначив наступне.

Предметом позову у цій справі є наказ Генерального прокурора від 30.04.2021 № 136 «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора», який також є результатом юридичних наслідків виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 у справі № 520/15316/2020, що має значення для прав і інтересів позивача.

Позивач зазначає, що підготовка на звернення до суду є наявність зібраних доказів та документів, які знаходяться у іншій справі за 520/15316/2020, матеріали якої складаються з 11 томів, що є досить великою кількістю за змістом інформації та вагою. Позивач вказує, що матеріали іншої справи, яке є підґрунтям звернення з цим позовом, не завантажені до ЄСІТС та не знаходяться в системі ЄСІТС, що в свою чергу підтверджує те, що позивач не міг звернутися до суду з позовом про оскарження наказу, так як підготовка на звернення до суду щодо оскарження наказу Генерального прокурора від 30.04.2021 № 136 «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора» ґрунтується на доказах та документів зібраних у матеріалах іншої судової справи № 520/15316/2020, що є результатом юридичних наслідків виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 у кількості 11 томів.

Позивач зазначив, що з метою збереження життя близьких родичів від артилерійських обстрілів з боку рф, позивач був вимушений вивозити близьких родичів до іншого міста, де вони були зареєстровані як вимушені переселенці, що підтверджують довідки за № 529- видана УСЗН Лівобережне ДСП ВМР м. Вінниця від 02.04.2022 року та № 529- видана УСЗН Лівобережне ДСП ВМР м. Вінниця від 02.04.2022 року. Після зменшення небезпеки, активних бойових дій позивач повернувся до міста, де він мав змогу ознайомитися з 11 томами судової справи 520/15316/2020, за результатом якої та зібраних інших доказів шляхом звернення до відповідача звернувся до суду на оскарження наказу.

Таким чином, перебування особи в статусі адвоката та звернення через ЄСІТС до інших судів, не підтверджує той факт, що позивач в момент евакуації першочергово думав про справу щодо юридичних наслідків іншої судової справи № 520/15316/2020 та звернення до суду на оскарження наказу Генерального прокурора від 30.04.2021 № 136 «Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора», і тим самим також здійснював евакуацію копій 11 томів іншої судової справи № 520/15316/2020 матеріали і докази по якій стали підґрунтям звернення до суду на оскарження наказу.

У судовому засіданні поставлено на обговорення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що позовну заяву подано з пропуском строку звернення до суду.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяви від 24.04.2025 та від 21.05.2025, у яких просив здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача наполягав на залишенні позовної заяви без розгляду, посилаючись на необґрунтованість тверджень позивача та ненадання ним доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Заслухавши думку представників учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає таке.

Так, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі №813/3756/17, відповідно до якої встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Європейський суд) від 04.12.1995 у справі Белле проти Франції (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Поряд із цим, ЄСПЛ звертав увагу на те, що "застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007)".

Колегія суддів Верховного Суду у справі №813/3756/17 зробила висновок, що порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що предметом позову у цій справі є наказ Генерального прокурора від 30.04.2021 № 136 Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора.

Цим наказом визнано такими, що втратили чинність, накази Генерального прокурора: від 10.01.2020 №13 Про створення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора; від 10.01.2020 №14 Про створення Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора.

Судом встановлено, що про зміст цього наказу позивачеві було відомо 20.10.2021, адже його копію позивач приєднав до апеляційної скарги від 20.10.2021 у справі № 520/15316/2020, у межах якої позивач оскаржував рішення Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 29.09.2020 про неуспішне проходження добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що останнім днем строку на звернення до суду у спірних правовідносинах є 21.04.2022. Водночас позивач до суду з позовом звернувся 22.06.2023, що також підтверджується висновками Верховного Суду у постанові від 20.02.2025.

Направляючи справу на новий продовження розгляду, Верховний Суд вказав, що суду необхідно надати належну оцінку обставинам, на які посилається позивач про причини пропуску строку звернення до суду.

Щодо посилання позивача на оперативне військове оточення міста Харків, ведення активних бойових дій як у передмісті, так і безпосередньо в місті, систематичні невибіркові ракетно-бомбові удари по місту, у тому числі, які спричинили пошкодження безпосередньо на вулиці, на якій зареєстрований позивач, перебої з енергопостачанням та функціонуванням мереж зв`язку, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах. Сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що під час оцінки поважності причин пропуску процесуального строку з підстави введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду та порядок його функціонування; місце проживання/місцезнаходження скаржника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території; посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати закінчення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідною заявою / клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску); інші доречні обставини.

У контексті доводів, якими позивач обґрунтовував поважність причин пропуску строку на звернення до суду, суд зазначає, що загальновідомим є факт, що з 24.02.2022 і по теперішній час триває повномасштабне вторгнення рф на територію України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.04.2022 №453/37789, затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022, до якого включено, зокрема, Харківську міську територіальну громаду (підпункт 14 пункту 6 розділу VII).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого у період з 24.04.2022 по 15.09.2022 Харківська міська територіальна громада була віднесена до території активних бойових дій.

Загальновідомою є і та обставина, що з осені 2022 року рф почала завдавати ударів по енергетичній інфраструктурі України, унаслідок чого запроваджувалися аварійні, екстрені та стабілізаційні відключення електричної енергії по всій території України.

Ведення активних бойових дій на території міста Харкова, не вибіркові ракетно-бомбові удари по його інфраструктурі та населенню, всеохоплюючі та тривалі відключення електроенергії протягом строку звернення до суду є загальновідомими обставинами, що постійно висвітлювалися у засобах масової інформації, і за своїм характером ці обставини могли стати на заваді своєчасному зверненню до суду.

Так, позивач вказує, що відстань від будинку, де він зареєстрований ( АДРЕСА_2 ), до окружної дороги міста Харкова, де перебували війська рф, складає 1,41 км, відстань від його будинку до місця, де відбувся один з боїв у місті складає 913,28 метрів. Внаслідок боїв та обстрілів околиць Харкова, де і був зареєстрований позивач, були пошкоджені будинки, теплові та електричні мережі.

За доводами позивача, безпекова ситуація у місті Харкові, необхідність постійного перебування в укритті без доступу до базових потреб істотно ускладнювало доступ до суду. Позивач звертав увагу на те, що відстань від міста Харкова до кордону з рф складає 21 км і дозволяє здійснювати обстріл міста з артилерії та систем РСЗВ, а час підльоту ракет з території сусіднього регіону рф складає 3-4 хв.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, того, що позивач дійсно весь час під час військової агресії рф проти України знаходився в будинку, де він зареєстрований ( АДРЕСА_2 ).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 02.04.2022 №529-.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач, починаючи з 02 квітня 2022 року, перебував в іншому регіоні України у зв`язку з евакуацією, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідним органом соціального захисту населення.

Враховуючи наведене, твердження позивача в заяві про те, що він протягом усього періоду збройної агресії російської федерації проти України перебував за місцем своєї реєстрації у місті Харкові, є необґрунтованими, суперечать поданим доказам та не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо посилання позивача, що підготовка на звернення до суду є наявність зібраних доказів та документів, які знаходяться у іншій справі за 520/15316/2020, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що наявність великої кількості матеріалів у справі № 520/15316/2020, які, за твердженням позивача, є підґрунтям для підготовки позову в цій справі, не є безумовною підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Позивач мав можливість звернутися з клопотанням про витребування доказів, або обґрунтувати позов на основі наявної інформації з подальшим її доповненням. Наявність спеціальних знань та досвід адвоката створюють додаткову можливість для реалізації права на судовий захист навіть за обмежених умов.

Враховує вищенаведеного суд дійшов до висновку, що вказані обставини не свідчать про наявність поважних причин для пропуску строку звернення до суду.

Відповідачем, Офісом Генерального прокурора, подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно з інформацією в Єдиному реєстрі адвокатів України, лише один Станіславський Валерій Петрович має статус адвоката (свідоцтво № 2685/10 від 28.10.2004), а зазначений у реєстрі номер телефону збігається з номером, вказаним у позовній заяві. З матеріалів у відкритому доступі, зокрема на сайті Судова влада України та в ЄДРСР, встановлено, що адвокат Станіславський В.П. брав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, зокрема у справі № 944/3197/22 (ухвала від 23.09.2022 Яворівського районного суду Львівської області), подавав апеляційну скаргу у цій справі до Львівського апеляційного суду (ухвала від 30.08.2022), а також 17.01.2023 подав дві позовні заяви до Дзержинського районного суду м. Харкова у справах № 638/899/23 та № 638/337/23 через Електронний суд.

Позивачем в поданих заявах не заперечувалися вищезазначені обставини.

Суд враховує загальновідомі обставини збройної агресії рф проти України, бойові дії у Харкові та евакуацію цивільного населення. Водночас, у конкретному випадку суд враховує, що позивач, як особа з юридичною освітою та статусом адвоката, продовжував здійснювати процесуальні дії в інших справах, у тому числі в режимі відеоконференції, що підтверджує технічну можливість звернення до суду.

Суд зазначає, що Харківський окружний адміністративний суд функціонує протягом дії воєнного стану із можливістю використання учасниками процесу системи "Електронний суд", якою також скористався і позивач, доступу до проведення судових засідань у режимі відеоконфернецзв`язку та іншими електронними системами і засобами зв`язку, що деякою мірою нівелює загрозу життю та здоров`ю учасників процесу у контексті необхідності особисто прибувати до суду.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позивачем у заявах від 16.04.2025 не наведено достатніх причин поважності пропуску шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, не надано доказів, що свідчили б про об`єктивний вплив обставин воєнного стану на можливість позивача звернутись до суду своєчасно або з якнайменш можливим пропуском строку.

Враховуючи, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним поняттям, суд зазначає, що поведінка позивача як особи з вищою юридичною освітою не свідчить про його намір добросовісно скористатися своїми процесуальними правами. З матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо про спірний наказ ще 20 жовтня 2021 року, однак він не вжив жодних належних заходів для захисту свого порушеного права у встановлені строки. Крім того, починаючи з 02 квітня 2022 року, позивач перебував в іншому регіоні України, а саме у місті Вінниці, і мав статус ВПО та при цьому мав як технічну, так і фактичну можливість здійснювати процесуальні дії та звертатися до суду, зокрема у статусі адвоката. Зазначене вказує на відсутність об`єктивних перешкод для звернення з адміністративним позовом у належний строк.

Згідно з приписами статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позов подано до суду з пропуском встановленого законом шестимісячного строку, позивач не надав до суду доказів поважності його пропуску, суд приходить до висновку наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями, констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 45, 171, 229, 240, 243, 247, 248, 257, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ 00034051), Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ, 01011, код ЄДРПОУ 00034051), третя особа - Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011) про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалу у повному обсязі виготовлено 26 травня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ