Справа № 520/33221/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 р. Справа № 520/33221/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Бегунца А.О. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.03.25 по справі № 520/33221/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №1115 від 08.11.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень» до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 542 о/с по особовому складу від 19.11.2024 про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, з 19.11.2024;

- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області, з 19.11.2024;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 20.11.2024 по день поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на момент затвердження висновку службового розслідування та прийняття наказу про звільнення позивача зі служби в поліції обставини, які були покладені в основу службового розслідування, а саме притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтями 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не були підтверджені рішеннями суду, що набрали законної сили. Крім того, посадовими особами відповідача, які входили до складу комісії, що проводила службове розслідування, зроблено передчасний висновок щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності лише на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень третіх осіб; не було взято до уваги також відсутність претензій потерпілого до позивача щодо шкоди, завданої ДТП. Також дисциплінарною комісією при складенні висновку службового розслідування не були враховані як обставини, що пом`якшують відповідальність позивача, його нагороди та відзнаки, отримані ним за час несення служби в органах внутрішніх справ, неодноразове виконання бойових завдань у складі підрозділу ППОП та позитивна службова характеристика; готовність позивача готовність виконувати службові обов`язки (позивач працював сумлінно без відпустки протягом двох років (з 2023 по 2024 рік)), відсутність дисциплінарних стягнень протягом служби в поліції. Звертає увагу, що одночасно з позивачем до дисциплінарної відповідальності притягнуто його командира, лейтенанта поліції ОСОБА_2 , який отримав лише попередження щодо дотримання службової дисципліни з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність. Такий підхід комісії, враховуючи позитивну характеристику позивача, здається непропорційним, оскільки він був звільнений, в той час як інші особи отримали лише попередження. Крім того, у висновку службового розслідування наведено декілька видів порушень, які допущені позивачем, а тому неможливо встановити, яке саме порушення стало підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, а не будь-якого іншого виду дисциплінарної відповідальності відповідно до п. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Позивач уважає, що під час службового розслідування було порушено його право на захист, а прийняте рішення про звільнення є необґрунтованим.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відмова позивача від надання пояснень під час службового розслідування на підставі ст. 63 Конституції України не є підставою для висновку про відмову у співпраці під час службового розслідування, оскільки надання пояснень під час службового розслідування є правом, не обов`язком особи, щодо якої проводиться таке службове розслідування. Звертає увагу, що сплата позивачем штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не свідчить про визнання вини, оскільки він не був відповідальною особою на момент фіксації правопорушення і штраф сплачено задля уникнення негативних наслідків.

На переконання позивача, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення та поводився агресивно щодо поліцейських не відповідають дійсним обставинам справи; всі вимоги працівників патрульної поліції щодо встановлення його особи та приналежності автомобіля були одразу виконані. Щодо агресивної поведінки та погроз фізичною розправою, то це твердження також не відповідає фактичним обставинам та підтверджується відеозаписом, знятим під час складання адміністративних матеріалів. Просить урахувати, що матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містять інформації про залучення свідків, що ставить під сумнів надання свідчень ОСОБА_3 ; при складенні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не взяли до уваги його усні пояснення, що він не є водієм автомобіля «SUBARU XV». Зазначає, що позивач не виконував своїх службових обов`язків в момент скоєння ДТП, через що твердження відповідача про порушення службової дисципліни в контексті виконання обов`язків у стані підвищеної готовності є необґрунтованим; подія за участі позивача не набула суспільного резонансу. Вважає, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є надто суворим покаранням, застосованим до позивача.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що доводи, наведені позивачем у позовній заяві, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Звертає увагу, що позивач є працівником правоохоронного органу та представником влади, і, нехтуючи цінностями, які ОСОБА_1 присягнув захищати, вчинив дисциплінарний проступок, а саме допустив керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджено матеріалами службового розслідування, а отже спірні накази є правомірними. Звертає увагу, що адміністративна і дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності і наявність судового рішення про відсутність складу адміністративного правопорушення не вказує на відсутність складу дисциплінарного правопорушення. Вважає, що до позивача обґрунтовано застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а тому відсутні підстави для скасування спірних наказів судом та задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить суд відмовити в їх задоволенні.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 15.08.2023 по 19.11.2024 проходив службу в Національній поліції України.

До начальника ГУНП в Харківській області надійшла доповідна записка т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції Чередниченка М.І. від 19.10.2024 № 1965/119-15/03-2024 за фактом можливих порушень службової дисципліни з боку поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області, в якій містилися відомості про те, що 19.10.2024 до УГІ ГУНП в Харківській області УПП в Харківській області ДПП Національної поліції України надійшла інформація про дорожньо-транспортну пригоду за участі поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» ППОП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Наказом ГУНП в Харківській області від 21.10.2024 за № 2267 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за відомостями, викладеними в доповідній записці т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 від 19.10.2024 № 1965/119-15/03-2024, створено дисциплінарну комісію.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 01.11.2024за № 2369 продовжено строк проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок від 08.11.2024, який затверджено Начальником ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 08.11.2024.

Дисциплінарною комісією у висновку від 08.11.2024 зазначено, що у діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 встановлені порушення службової дисципліни, що виразилися в порушенні Присяги поліцейського, яка передбачена частиною першою ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», у частині недотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського; пунктів 1, 6, 11 частини третьої ст. 1 Дисциплінарного статуту у частині бути вірним Присязі поліцейського, утримуватись від протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України, обов`язку поважати честь і гідність інших поліцейських; абзацу другого частини п`ятої ст. 14 та абзацу третього частини другої ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у частині обов`язку неухильного дотримання цього закону та обов`язку водія виконувати передбачені законом вимоги поліцейського; пункту 2.5 ПДР України в частині обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; вимог пункту 1 частини першої ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині неухильного дотримання Законів України, інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Згідно з висновком від 08.11.2024 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1 частини першої ст. 18, частини першої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу другого частини п`ятої ст. 14, абзацу третього частини другої ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 6, 11 частини третьої ст. 1 Дисциплінарного статуту, пункту 2.5 ПДР України поліцейський взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» ППОП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_1 /0181132/ підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності та застосуванню до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі встановлених службовим розслідуванням обставин та зібраних матеріалів Наказом ГУНП в Харківській області від 08.11.2024 за № 1115 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області» до поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» ППОП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон № 0181132) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини першої ст. 18, частини першої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу другого частини п`ятої ст. 14, абзацу третього частини другої ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 6, 11 частини третьої ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, з яким ОСОБА_1 ознайомлено 18.11.2024.

Наказом ГУНП в Харківській області від 19.11.2024 за № 542 о/с «По особового складу» відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 /0181132/, поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції з 19.11.2024.

З наказом від 19.11.2024 за № 542 о/с ОСОБА_1 ознайомлено 19.11.2024.

Вважаючи свої права порушеними зазначеними наказами, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, пропорційно, неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 за № 2337-VIII.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 за № 580-VІІІ (далі також Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням, наведеним у статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VІІІ поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За приписами частини третьої статті 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами пунктів 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Зміст Присяги поліцейського за приписами ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" полягає у тому, що поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст. 19 цього ж Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 за №2337-VIIІ (далі Дисциплінарний статут).

Положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень: сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами 3, 4, 5, 6 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 7, 10, 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

За приписами частини першої ст.18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Частиною другою цієї статті передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Законом України «Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Аналогічні правові норми викладені у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України", затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі за текстом - Порядок № 893), відповідно до п.1 розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1-3 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку № 893 передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

За приписами абзацу 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 за № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції водія.

Результати медичного огляду, проведеного уповноваженою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. Підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду або відмова водія транспортного засобу від огляду с підставою для притягнення до адміністративної відповідальності згідно із законом.

Водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці ДТП, зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою для проведення огляду до відповідної установи охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306водій для забезпечення безпеки дорожнього руху під час керування механічним транспортним засобом зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що під час службового розслідування дисциплінарною комісією з метою з`ясування обставин, викладених у доповідній записці т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Харківській області майора поліції Чередниченка М.І. від 19.10.2024 № 1965/119-15/03-2024 за фактом можливих порушень службової дисципліни з боку поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області, в якій містилися відомості про те, що 19.10.2024 до УГІ ГУНП в Харківській області УПП в Харківській області ДПП Національної поліції України надійшла інформація про дорожньо-транспортну пригоду за участі поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» ППОП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , направлено запити щодо надання копій адміністративних матеріалів та відеозаписів, отриманих під час вказаної події, а також щодо можливості опитати поліцейських УПП в Харківській області.

Опитані під час службового розслідування поліцейські УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та капрал поліції ОСОБА_7 пояснили, що приблизно о 21:33 під час патрулювання їм на службовий планшет надійшов виклик «ДТП без потерпілих» за адресою: перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська. Після прибуття за вказаною адресою ними встановлено, що водій автомобіля «SUBARU XV», н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «SKODA FABIA», н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду у попутному напрямку. На місці події виявлено та встановлено водія автомобіля «SKODA FABIA» ОСОБА_8 та особу водія автомобіля «SUBARU XV», на якого вказали свідки ДТП та яким виявився ОСОБА_1 . Під час опитування ОСОБА_8 та свідків події останні стверджували, що в момент ДТП за кермом «SUBARU XV» перебував ОСОБА_1 . В той же час було встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest» або у закладі охорони здоров`я, на що він категорично відмовився. У подальшому відносно ОСОБА_1 за порушення пункту 2.5 ПДР України складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою ст. 130 КУпАП, а також протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та винесено постанову за відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за частиною першою ст. 126 КУпАП. Під час складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, при цьому поводив себе агресивно до поліцейських, погрожував фізичною розправою його напарнику та виражався нецензурною лайкою на їх адресу.

Під час опитування ОСОБА_8 поліцейськими такий стверджував, що в момент ДТП за кермом «SUBARU XV» перебував ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджено відеозаписом з портативного відеореєстратора № 475503, що наданий відповідачем до матеріалів справи та досліджений судом під час розгляду справи.

У висновку зазначено, що для встановлення більш детальних обставин події, а також з метою отримання письмових пояснень, дисциплінарною комісією 23.10.2024 здійснено телефонний дзвінок водієві автомобіля таксі «SKODA FABIA», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 . У ході телефонної розмови ОСОБА_8 категорично відмовився надавати письмові пояснення щодо ДТП, яка мала місце 18.10.2024 за адресою: перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська в м. Харків. В той же час останній підтвердив той факт, що в момент ДТП за кермом «SUBARU XV»перебував громадянин, яким виявився ОСОБА_1 .

Пояснення, надані ОСОБА_8 у ході телефонної розмови, узгоджуються з поясненнями ОСОБА_8 , наданими поліцейським, які прибули за викликом «ДТП без потерпілих» за адресою: перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська, що зафіксовані у відеозаписі, зробленому на портативний відеореєстратор № 475503 поліцейського УПП в Харківській області.

У ході службового розслідування опитана ОСОБА_3 , яка пояснила, що 18.10.2024 приблизно з 18:00 вона зі своїми родичами: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відпочивала в кафе «Альтбір» за адресою: м. Харків вул. Нескорених буд. 14-6. Поряд з ними за сусіднім столом відпочивала компанія невідомих їй молодих людей, які вживали алкоголь. Приблизно о 21:20 вона викликала до кафе таксі та з родичами поїхала додому. Під час руху, за адресою: перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська з автомобілем на якому вони їхали скоїв зіткнення автомобіль білого кольору (марка та модель їй невідома). Вийшовши з таксі, вона побачила, як з-за керма білого автомобіля вийшов громадянин в якому вона впізнала молодого чоловіка, що відпочивав поруч з нею в компанії за сусіднім столом в кафе «Альтбір». Останній був в автомобілі один та, як їй здалось, перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Приблизно через 5 хвилин на місце прибув наряд поліції УПП та швидка допомога. Також через 10 хвилин на місце ДТП приїхав автомобіль таксі, з якого вийшла жінка, яка також відпочивала з водієм білого автомобіля в кафе «Альтбір». Як їй стало пізніше відомо, вказана жінка виявилась дружиною вказаного молодого чоловіка та почала сильно його лаяти. Від поліцейських УПП їй стало відомо, що водієм білого автомобіля виявився - ОСОБА_1 , який є діючим поліцейським ГУНП в Харківській області. В подальшому вона викликала на місце таксі, та разом з родичами поїхала додому. В процесі оформлення ДТП участі вона не приймала та з даного приводу пояснити нічого не може.

Дисциплінарною комісією також установлено, що 18.10.2024 о 23:40 поліцейський взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області капрал поліції Попов Я.А. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 153810 відносно водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 18.10.2024 о 21:45 за адресою: вул. Ак. Павлова, 303-А, м. Харків, керував автомобілем «SUBARU XV», н.з. НОМЕР_1 , не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «SKODA FABIA», н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду, чим порушив пункт 13.1 ПДР України.

18.10.2024 о 22:03 інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Ничик В.М. склав протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 18.10.2024 о 21:45 керував автомобілем «SUBARU XV», н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, сильний запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «DragerAlkotest» та у закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з частиною першої ст. 130 КУпАП. Свідки не залучались, оскільки велась безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор № 475503. Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом адміністративних протоколів, підписувати та отримувати копію яких відмовився.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі від 18.10.2024 серії ЕНА № 3294025 за відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносно водія - ОСОБА_1 , розглянута в установленому порядку. За результатами розгляду справи прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - 425 грн, який 28.10.2024 сплачений.

Дисциплінарною комісією під час вивчення затребуваного відеозапису, зробленого на портативний відеореєстратор № 475503 поліцейського УПП в Харківській області за період часу з 21:35 до 23:55, встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 категорично заперечував факт свого керування автомобілем та на законну вимогу поліцейського не виконав обов`язок водія пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (21:45:27).

Подальшим переглядом відеозапису ОСОБА_1 , не контролюючи свої емоції, показав нецензурний жест у вигляді середнього пальцю убік старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (22:14:13).

Під час складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 намагався залишити місце події з метою уникнення адміністративної відповідальності (22:20:45), проте був наздогнаний капралом поліції ОСОБА_7 біля входу на станцію метро «Студентська».

При спілкуванні з вказаним поліцейським ОСОБА_1 поводив себе нетактовно до поліцейського (просив його застрелити 22:21:10), виражався нецензурною лексикою (22:21:29, 22:37:43) та погрожував останньому фізичною розправою (22:22:43).

Вказаний відеозапис долучений до матеріалів службового розслідування, про його перегляд складено відповідний акт від 06.11.2024 за № 2117/119-15-2024, що наданий до матеріалів справи.

Отже, дисциплінарною комісією встановлено, що 18.10.2024 о 21:30 старший сержант поліції ОСОБА_1 керував автомобілем «SUBARU XV», н.з. НОМЕР_1 , у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння та став учасником ДТП.

Поліцейським УПП в Харківській області, які прибули на місце події, ОСОБА_1 надав неправдиві свідчення, запевняючи, що в момент ДТП він не був водієм та не керував автомобілем. На законну вимогу поліцейського, надану в межах його компетенції, ОСОБА_1 не виконав обов`язок водія пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Під час складання адміністративного матеріалу ОСОБА_1 намагався залишити місце події з метою уникнення адміністративної відповідальності, при цьому не контролював свої емоції, показував нецензурні жести поліцейським, погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лексикою.

Вказані протиправні дії та нетактовна поведінка старшого сержанта поліції ОСОБА_1 підтверджується поясненнями поліцейських УПП в Харківській області та відеозаписом з портативного відеореєстратора патрульного.

На підставі отриманих даних дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 вбачається порушення службової дисципліни, що виразилося в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм чинного законодавства України, невиконанні розпоряджень поліцейських, які були надані в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності в нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, порушенні Присяги працівника поліції в частині недотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, намаганні уникнути адміністративної відповідальності та нетактовній поведінці під час складання адміністративних матеріалів.

Колегія суддів зазначає, що у ході службового розслідування старшому сержанту поліції ОСОБА_1 в порядку підпункту 1 пункту 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту було запропоновано надати пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.10.2024 приблизно о 21:30 за адресою: перехрестя вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська у м. Харків за його участі та з інших питань, проте останній від надання будь-яких пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України, про що дисциплінарною комісією складено акт про відмову надавати пояснення від 23.10.2024 за № 1984/119-15-2024.

Отже, дисциплінарною комісією вжито всіх передбачених Дисциплінарним статутом заходів щодо забезпечення права позивача надати пояснення за фактом проведення службового розслідування, однак позивач таким правом не скористався.

З висновку вбачається, що обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 в ході службового розслідування не встановлено.

Разом з цим вчинений позивачем дисциплінарний проступок дисциплінарною комісією розцінено як такий, що вчинений умисно.

Причинами та умовами, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку дисциплінарна комісія вважала прояв недисциплінованості, умисне порушення вимог посадових обов`язків, ігнорування Присяги на вірність українському народові.

Під час службового розслідування також враховано, що порушення службової дисципліни відбулось під час дії військового стану.

Стосовно доводів позивача на неврахування дисциплінарною комісією того, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не взяли до уваги його усні пояснення, що він не є водієм автомобіля «SUBARU XV», колегія суддів зазначає, що за змістом наданого відповідачем відеозапису ОСОБА_1 при складанні протоколів пояснення надавати відмовився, хто був за кермом «SUBARU XV» не зазначав, свою присутність на місці дорожньо-транспортної пригоди жодним чином не пояснював. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що неврахування дисциплінарною комісією відповідних пояснень позивача є обґрунтованим.

Щодо доводів позивача про те, що матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містять інформації про залучення свідків, що ставить під сумнів надання свідчень ОСОБА_3 , колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 опитана в межах службового розслідування, а не під час складення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Стосовно доводів позивача на те, що дисциплінарною комісією не було враховано нагороди та відзнаки позивача, отримані ним за час несення служби в органах внутрішніх справ, неодноразове виконання бойових завдань у складі підрозділу ППОП та позитивна службова характеристика, готовність позивача готовність виконувати службові обов`язки (позивач працював сумлінно без відпустки протягом двох років (з 2023 по 2024 рік)), відсутність дисциплінарних стягнень протягом служби в поліції, колегія суддів зазначає, що сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення.

Разом з тим, висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 травня 2018 року у справі №810/2073/16, вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як було встановлено судом першої інстанції, оскаржуваним Наказом №1115 від 08.11.2024 до поліцейського взводу № 2 роти швидкого реагування «Схід» ППОП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон № 0181132) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог пункту 1 частини першої ст. 18, частини першої ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу другого частини п`ятої ст. 14, абзацу третього частини другої ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 6, 11 частини третьої ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, з яким ОСОБА_1 ознайомлено 18.11.2024.

Колегія суддів зазначає, що питання про наявність підстав для накладення на особу рядового і начальницького складу дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В даному випадку вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах притягнення особи до адміністративної відповідальності, та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, порядок проведення якого регулюється Порядком № 893, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що приписи пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Слід зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів наголошує, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. Під час несення служби та у позаслужбовий час бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Порушення позивачем вимог закону може сприйматися як спроба підриву довіри до Національної поліції і відповідальність за це несе держава, що безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час проведеного службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача.

Доводи позивача стосовно того, що сам факт складення матеріалів про адміністративне правопорушення до прийняття судом відповідного рішення не може бути підставою для звільнення поліцейського зі служби в поліції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивача звільнено не за вчинення адміністративного правопорушення, а за порушення службової дисципліни.

Колегія суддів зазначає, що поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судому постановах від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 05.03.2020 справа № 815/4478/16 від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18.

Слід врахувати, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей адміністративних матеріалів, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Приписами частини 2 статті 16 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення є самостійною і окремою підставою припинення служби в поліції, визначеною п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, Закон № 580-VIII виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, проте, слід звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення або кримінального правопорушення не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.04.2019 у справі № 802/1172/17-а.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що не бере до уваги наявність постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 року по справі 953/10207/24, відповідно до якої провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 було закрите у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчинених порушень, приймаючи рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, пропорційно, неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, підстави для їх задоволення також відсутні.

В цій частині висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №815/2443/16, від 04 грудня 2019 року у справі № 824/355/17-а, від 26 січня 2021 року у справі № 2140/1342/18, від 13 серпня 2020 року у справі № 817/3305/15, від 24 листопада 2020 року у справі №2140/1341/18, від 19 квітня 2021 року у справі №240/2677/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, пропорційно, неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішень, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року по справі № 520/33221/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 по справі № 520/33221/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді А.О. Бегунц Л.В. Любчич