Справа № 646/6502/24
Суддя: Глоба М. М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/6502/24
№ провадження 2-а/646/28/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду після уточнення із вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.05.2024 року старшим інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП Гирич І.В. його персональні данні були неправомірно занесені до постанови серія БАД № 386851, оскільки, він не перебував у статусі водія зазначеного у постанові транспортного засобу, ним не керував. Більш того, транспортний засіб марки «ЗИЛ М3», д.н.з. НОМЕР_1 взагалі не рухався. У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором Гирич І.В. зазначено непідтверджену інформацію про керування ним зазначеним транспортним засобом за відсутності обов`язкового технічного контролю на автомобіль, який в дійсності був.

Без будь-якого розгляду справ інспектор Гирич І.В. в постанові зазначив про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП, був накладений штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

Не погоджуючись зі змістом постанови, Карпенко І.В. просив скасувати постанову серія БАД № 386844 від 29.05.2024 року, а витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача направив суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти задоволення позову, посилаючись на те, що 29.05.2024 року о 13 год. 10 хв. за адресою: м. Харків, вул. Свистунівська, 1, екіпаж відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції виявив рух транспортного засобу марки «ЗИЛ М3» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого експлуатував транспортний засіб, який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Дії водія об`єктивно вказували на ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Працівниками поліції було встановлено особу водія, яким виявився саме ОСОБА_1 .

За результатом розгляду справи, згідно вимогам ст. ст. 251, 252, 268, 178, 279, 280 КУпАП інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 386851 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Зазначив, що матеріали справи не містять доказів, що вищезазначений транспортний засіб проходив відповідний технічний огляд протягом останніх двох років, що передували даті вчинення адміністративного правопорушення, а також доказів спростування, що позивач не керував вказаним транспортним засобом. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не оспорюється факт не проходження обов`язкового технічного контролю. Вважав заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та безпідставними, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Позивач подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 386844 від 29.05.2024 року вбачається, що 29.05.2024 року о 13 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Свистунівській біля буд. 1 ОСОБА_2 керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов, відповідно до наявних баз даних, чим порушив вимоги п. 31.3 «б» ПДР.(а.с. 2).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.3.б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 121 КУпАП).

Виходячи з наведених вище правових норм, у разі не проходження обов`язкового технічного контролю настає адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п. 1 ст. 247 КУпАП).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, повинен був надати, зокрема, відеозапис події, із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення тощо.

Аналогічний висновок викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі № 338/126/17.

При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, представником відповідача надано витяг з ІПНН щодо технічних характеристик транспортного засобу марки «ЗИЛ М3» д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, вказаний витяг не містить належних та допустимих доказів на підтвердження того, що транспортний засіб своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Крім того, згідно даних постанови серія БАД № 386844 від 29.05.2024 року, до неї був долучений відеозапис з боді-камери 472531. Натомість вказаний відеозапис суду надано не було.

Також суд звертає увагу, що п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що саме ОСОБА_1 керував 29.05.2024 року транспортним засобом марки «ЗИЛ М3» д.н.з. НОМЕР_1 , про що зазначає позивач.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Статтею 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, працівником поліції порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що постанову серії БАД № 386844 від 29.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП слід скасувати, провадження по вказаній справі про адміністративне правопорушення закрити, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Інші, наведені сторонами доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. згідно з квитанцією № 0810-1344-7233-5386 від 03.07.2024 року.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 386844, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача Кисличенко Павло Валерійович, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 52А, оф. 301.

Відповідач Департамент патрульної поліції, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646.

Представник відповідача Ільченко Єлизавета Сергіївна, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646.

Суддя