Справа № 520/33573/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 р.Справа № 520/33573/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сліденко А.В.) від 04.02.2025 року (повний текст складено 04.02.25 року) по справі № 520/33573/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування правового акту індивідуальної дії у формі податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "ФАРМСНАБ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області від 30.09.2024 № 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржене податкове повідомлення-рішення було прийнято за наслідками протиправно призначеного та проведеного із порушенням процедури заходу податкового контролю. Вказує, що оскаржене податкове повідомлення-рішення було прийнято за відсутності події перевищення граничних строків поставки продукції з-за кордону у зв`язку із заліком зустрічних однорідних вимог та у зв`язку із дією форс-мажорних обставин. Посилається на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення суперечить положенням абз.11 п.п. 52- 1 п. 52 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суперечить положенням п. 69.9 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, а також суперечить п. 75.1.2 ст. 75, п. 78.1.4 ст. 78, п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/33573/24 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ ФАРМСНАБ з BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD, Китайська Народна Республіка (Китай) було укладено зовнішньоекономічний договір у формі контракту від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 (далі за текстом Контракт).

У межах Контракту заявником була здійснена попередня оплата на загальну суму 152.000,00 дол. США (еквівалент 5.558.427,20грн.), а саме: 1) 20.10.2022р. на суму 90.000,00 дол. США (еквівалент 3.291.174,00грн; граничний строк надходження імпортної продукції - 17.04.2023р.); 2) 17.03.2023р. на суму 37.000,00 дол. США (еквівалент 1.353.038,20грн.; граничний строк надходження імпортної продукції - 12.09.2023р.); 3) 22.03.2023р. на суму 25.000,00 дол. США (еквівалент 914.215,00грн.; граничний строк надходження імпортної продукції - 17.09.2023р.).

У межах Контракту від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 заявником було отримано від BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD, Китайська Народна Республіка (Китай) товар (обладнання для заповнення м`яких желатинових капсул) на загальну суму 152.000,00 дол. США (еквівалент 3.348.413,50 грн), відповідно до митної декларації від 19.06.2023р. № UA 23UA10U2 на загальну суму 152.000,00 дол. США (еквівалент 3.348.413,50 грн).

Національний банк України сповістив Державну податкову службу України про порушення заявником валютного законодавства за Контрактом.

Листом Державної податкової служби України від 30.05.2023 № 12279/7/99-00-07-05-01-07 отримана від Національного банку України інформація була передана до ГУ ДПС у Харківській області.

23.06.2023 р. на податкову адресу заявника було направлено запит у формі листа ГУ ДПС у Харківській області № 34460/6/20-40-07-09-12 із вимогою про надання інформації (пояснення та документальні підтвердження) з приводу порушення строків розрахунків в іноземній валюті за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01.

За твердженням суб`єкта владних повноважень цей запит повернувся на адресу ГУ ДПС з відміткою За закінченням строку зберігання як такий, що не був отриманий адресатом, про що складено Довідку від 31.07.2023 № 4608/20-40-07-09-05/38495049. (т. 1 а.с.225-226).

20.11.2023 р. запит вручено особисто директору заявника. (т. 1 а.с. 221-224), але відповіді на цей запит ГУ ДПС у Харківській області отримано не було.

13.08.2024 р. відповідачем відносно заявника було прийнято наказ від 13.08.2024 р. № 3609-п про призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за Контрактом.

Також відповідачем складено направлення на перевірку від 14.08.2024 р. № 6911, № 6912, № 6913 (т. 1 а.с. 228-230).

Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 13.08.2024 р. № 3609-п про призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за Контрактом був отриманий особисто керівником платника податків під підпис 16.08.2024р. (т. 1 а.с. 122).

Складені ГУ ДПС у Харківській області направлення на перевірку від 14.08.2024 р. № 6911, № 6912 та № 6913 були отримані особисто керівником платника податків під підпис 16.08.2024 р. (т. 1 а.с. 228-230).

Окрім того, обставина отримання означених направлень підтверджується власно складеною позивачем заявою від 16.08.2024 р. (т. 1 а.с. 125).

Також обставини отримання заявником і виданого ГУ ДПС у Харківській області наказу від 13.08.2024р. № 3609-п, і складених ГУ ДПС у Харківській області направлень на перевірку від 14.08.2024р. № 6911, № 6912 та № 6913 неспростовно та у повному обсязі підтверджуються власно складеною позивачем заявою про призупинення перевірки. (т. 1 а.с. 126).

У відповідь на запит ГУ ДПС у Харківській області від 16.08.2024 р. б/н про надання документів, які підтверджують проведення розрахунків у законодавчо встановлені строки, або звільняють від відповідальності за порушення строків, визначених пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (затверджене постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019р. № 5 із змінами та доповненнями) заявником до контролюючого органу було подано ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.08.2024р. по справі № 922/2786/24 про залишення позовної заяви без руху.

У відповідь на лист заявника від 16.08.2024 (вх. ДПС від 16.08.2024 №53562/6/ ЕКП) ГУ ДПС у Харківській області було складено лист від 21.08.2024 № 37877/6/20-40-07-01-10, згідно з яким у ГУ ДПС у Харківській області відсутні підстави для прийняття рішення про зупинення проведення позапланової виїзної перевірки з метою контролю за дотриманням вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 за період з 11.10.2022 по 31.07.2024 на підставі п. 82.4 ст. 82 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що наказ від 13.08.2024 р. № 3609-п з приводу призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за Контрактом був оскаржений заявником у межах справи № 520/24380/24.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2025р. було закрито провадження в адміністративній справі № 520/24380/24. Це судове рішення набрало законної сили 06.03.2025 р.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що результати проведеної перевірки були оформлені актом від 29.08.2024р. № 40477/20-40-07-01-05/38495049 (далі за текстом Акт № 40477).

У тексті Акту № 40447 суб`єктом владних повноважень викладені власні судження про вчинення заявником порушення ч. 3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018р. № 2473-VIII Про валюту та валютні операції за рахунок порушення строків поставки за Контрактом по епізоду платежу у сумі 90.000,00дол. США із затримкою 18.04.2023р.-19.06.2023р., що із розрахунку 0,30% пені за кожен день прострочи складає 622031,89 грн.

30.09.2024р. із посиланням на Акт № 40447 контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № 1 про застосування до підприємства позивача 622031,89 грн. пені, згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України від 21.06.2018р. № 2473-VIII Про валюту та валютні операції.

Не погодившись з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави здійснення документальних позапланових перевірок передбачені пунктом 78.1 статті 78 ПК України.

Зокрема, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судовим розглядом встановлено, що в межах здійснення валютного нагляду ГУ ДПС у Харківській області було отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення ТОВ «ФАРМСНАБ» валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, а саме лист Державної податкової служби України від 30.05.2023 № 12279/7/99-00-07-05-01- 07 «Про направлення витягу з інформації, отриманої від Національного банку України, про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів».

У зв`язку з цим, 23.06.2023 р. податковим органом на адресу підприємства позивача направлено лист № 34460/6/20-40-07-09-12 з проханням надати інформацію (пояснення та документальні підтвердження) з приводу порушення строків розрахунків в іноземній валюті за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01.

Лист повернувся на адресу ГУ ДПС у Харківській області з відміткою «За закінченням строку зберігання» як такий, що не був отриманий адресатом, про що складено Довідку від 31.07.2023 № 4608/20-40-07-09-05/38495049.

Разом з тим, 20.11.2023 р. цей лист було вручено особисто директору ТОВ «ФАРМСНАБ», про що свідчить його власноручний підпис на другому примірнику листа.

У відповідь на запит відповідача жодної інформації (пояснень та документальних підтверджень) з приводу порушення строків розрахунків в іноземній валюті за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 від підприємства позивача не надходило.

У зв`язку з цим, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1 та п. 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Харківській області виданий наказ від 13.08.2024 № 3609-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМСНАБ» ()».

Як зазначалося вище, приписами ст. 81 ПК України визначено умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови.

У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі.

До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

З матеріалів справи судом встановлено, що директор ТОВ «ФАРМСНАБ» Мальцев Олександр Олександрович був ознайомлений з наказом про проведення перевірки від 13.08.2024 № 3609-п, з направленнями на перевірку від 14.08.2024 № 6911, 6912, 6913, про що свідчить його власноручний підпис на копії наказу та копіях направлень на перевірку. Також власноручним підписом в направленнях на перевірку засвідчено факт пред`явлення йому службових посвідчень.

Також судом встановлено, що в акті перевірки наведений перелік документів, які надавалися підприємством позивача, а саме до перевірки ТОВ «ФАРМСНАБ» надано:

контракт від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01, який укладено з BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD , Китайська Народна Республіка (КИТАЙ); ВМД від 19.06.2023 № UA 23UA10U2;

акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ФАРМСНАБ» та BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD, Китайська Народна Республіка (КИТАЙ);

платіжну інструкцію від 19.10.2024 №10;

договір оренди нежилого приміщення від 01.01.2018 № бн з ФОП ОСОБА_1 , договір оренди нежитлової будівлі від 01.10.2023 № 01/10-7 з ФОП ОСОБА_2 , договір оренди нежитлової будівлі від 01.10.2023 № 01/10 з ФОП ОСОБА_3 , договір оренди нежитлової будівлі з ФОП ОСОБА_4 .

За результатами перевірки складено акт від 29.08.2024 № 40477/20-40-07-01-05/38495049 та як вказує відповідач, в день реєстрації акту директором ТОВ «ФАРМСНАБ» Мальцевим О.О. в телефонному режимі повідомлено про відмову в отриманні акту перевірки, з одночасним проханням надіслати матеріали перевірки засобами поштового зв`язку, про що складено акт від 29.08.2024 № 8161/20-40-07-01-05/38495049 «Неможливості вручення акту від 29.08.2024 № 40477/20-40-07-01-05/38495049 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФАРМСНАБ» () з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 за період з 11.10.2022 по 31.07.2024».

Примірник акту від 29.08.2024 № 40477/20-40-07-01-05/38495049 направлено з матеріалами перевірки засобами поштового зв`язку на адресу підприємства позивача.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.09.2024 № 1, яке також направлене засобами поштового зв`язку та вручено представнику ТОВ «ФАРМСНАБ» 02.10.2024 р.

З матеріалів справи також вбачається, що перевіркою дотримання ТОВ «ФАРМСНАБ» вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по Контракту від 11.10.2022 № FSB/BKYP01, який укладено з BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD , Китайська Народна Республіка (КИТАЙ) за період з 11.10.2022 по 31.07.2024 встановлено, що між ТОВ «ФАРМСНАБ» укладено Контракт від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 з BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD , Китайська Народна Республіка (КИТАЙ). BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD Пекін, Китай, надалі Продавець", в особі директора Хейан, діючого на підставі Статуту, з однієї сторони, і ТОВ «ФАРМСНАБ», Харків, Україна, надалі "Покупець", в особі директора Мальцева О.О,, діючого на підставі Статуту з іншої сторони, уклали цей Контракт про те, що Продавець продає Покупцю Товар згідно з додатковими угодами, які є невід`ємними частинами Контракту.

Протягом періоду, що перевірявся, ТОВ «ФАРМСНАБ», згідно з контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01, укладеного з BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD, Китайська Народна Республіка (КИТАЙ), з валютного рахунку здійснено передплату за обладнання на загальну суму 152000,00 дол. США (еквівалент 5558427,20 грн) відповідно до наступних платіжних доручень: 20.10.2022 на суму 90000,00 дол. США (еквівалент 3291174,00 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 17.04.2023; 17.03.2023 на суму 37000,00 дол. США (еквівалент 1353038,20 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 12.09.2023; 22.03.2023 на суму 25000,00 дол. США (еквівалент 914215,00 грн) граничний строк надходження імпортної продукції 17.09.2023.

ТОВ «ФАРМСНАБ» у періоді, за який здійснювалася перевірка, на виконання умов Контракту від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 отримано від BEIJING KUN YOU PHARMATECH CO., LTD, Китайська Народна Республіка (КИТАЙ) товар (обладнання для заповнення м`яких желатинових капсул) на загальну суму 152000,0 дол. США (еквівалент 3348413,50 грн), згідно митних декларацій, а саме: від 19.06.2023 № UA 23UA10U2 на загальну суму 152000,0 дол. США (еквівалент 3348413,50 грн).

Таким чином, за висновками податкового органу, ТОВ «ФАРМСНАБ» порушено строки розрахунків, передбачених Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII та пункту 14-2 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (із змінами) а саме: за платіжним дорученням від 20.10.2022 на суму 90000,00 дол. США (еквівалент 3291174,00 грн) - граничний строк надходження 17.04.2023, фактично отримано товар (обладнання для заповнення м`яких желатинових капсул) - 19.06.2023.

Розрахунок пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях ТОВ «ФАРМСНАБ» наведено в додатку 5 до Акту перевірки. Зведені дані щодо імпортних операцій в розрізі контрагентів нерезидентів, укладених контрактів та стан розрахунків ТОВ «ФАРМСНАБ», код за , наведено в додатку 4 до Акту перевірки.

Також судом встановлено, що на адресу ТОВ «ФАРМСНАБ» надано запит від 16.08.2024 б/н про надання документів, які підтверджують проведення розрахунків у законодавчо встановлені строки, або звільняють від відповідальності за порушення строків, визначених пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, із змінами та доповненнями, за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 за період з 11.10.2022 по 31.07.2024, до 16 год. 00 хв. 21.08.2024 документи/копії документів, засвідчені підписом посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) з таких питань:

1. Документи (у разі наявності) щодо проведення ТОВ «ФАРМСНАБ» () претензійно-позовної роботи (позовні заяви, ухвали та рішення судових органів) по вищевказаному контракту;

2. Висновки Міністерства економіки України (у разі отримання) щодо подовження строків розрахунків по вищевказаному контракту;

3. Довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), яка підтверджує виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин (за наявності);

4. Інші документи, які підтверджують проведення розрахунків по вищевказаному контракту у законодавчо встановлені строки, або звільняють від відповідальності за порушення строків, визначених пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, із змінами та доповненнями, та пунктом 14-2 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» із змінами та доповненнями.

Цей запит отримано особисто директором ТОВ «ФАРМСНАБ» Мальцевим О.О. 16.08.2024 р., але під час проведення перевірки ТОВ «ФАРМСНАБ» не надано документи щодо проведення претензійно-позовної роботи (позовні заяви, ухвали та рішення судових органів), висновки Міністерства економіки України щодо подовження строків розрахунків по Контракту 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 або інші документи, які підтверджують проведення розрахунків у законодавчо встановлені строки, або звільняють від відповідальності за порушення строків, визначених пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, зі змінами та доповненнями.

Разом з wим, листом від 16.08.2024 року № б/н (вх. ДПС від 16.08.2024 № 53562/6/ ЕКП) ТОВ «ФАРМСНАБ» надано ухвалу Господарського суду Харківської області про залишення позовної заяви без руху від 12.08.2024 № 922/2786/24.

Інших документів до перевірки не надано.

В свою чергу, ГУ ДПС у Харківській області на лист від 16.08.2024 (вх. ДПС від 16.08.2024 № 53562/6/ ЕКП) надано відповідь від 21.08.2024 № 37877/6/20-40-07-01-10, в якій вказувалося про те, що з урахуванням норм п. 82.4 ст. 82 ПК України відсутні підстави для прийняття рішення про зупинення проведення позапланової виїзної перевірки з метою контролю за дотриманням вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 за період з 11.10.2022 по 31.07.2024.

Також судом встановлено, що позивачем листом від 21.08.2024 року (вх. ДПС від 21.08.2024 № 54306/6/ЕКП) надано ухвалу Господарського суду Харківської області про відкриття провадження від 19.08.2024 по справі № 922/2786/24.

У межах справи № 922/2786/24 заявником у порядку господарського судочинства була заявлена вимога про визнання протиправним рішення Харківської торгово-промислової палати від 05.06.2024 № 279/63.01-6 про відмову у наданні ТОВ ФАРМСНАБ сертифікату про форс-мажорні обставини та зобов`язання Харківської торгово-промислової палати видати ТОВ ФАРМСНАБ сертифікат про форс-мажорні обставини датою, визначеною у відповідності до вимог ст. 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 82.4 ст. 82 ПК України проведення документальної планової та позапланової перевірки платника податків, крім платника податків - суб`єкта малого підприємництва, може бути зупинено за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків чи його уповноваженому представнику під розписку або надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Зупинення документальної планової, позапланової перевірки перериває перебіг строку проведення перевірки в разі вручення платнику податків або його уповноваженому представнику в порядку, визначеному абзацом першим цього пункту, наказу про зупинення такої перевірки.

При цьому перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих днів, а в разі необхідності проведення експертизи, отримання інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків, завершення розгляду судом позовів з питань, пов`язаних з предметом перевірки, відновлення платником податків втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний для завершення таких процедур.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що заява позивача про зупинення перевірки (т. 1 а.с. 126) була розглянута податковим органом та позивача листом від 21.08.2024 р. № 37877/6/20-40-07-01-10 (т. 1 а.с. 127-129) повідомлено про відмову у задоволенні цієї заяви, з посиланням на те, що на цей час по справі № 922/2786/24 Господарським судом Харківської області не прийнято до розгляду питання, пов`язані з предметом перевірки.

Дії (рішення) податкового органу щодо відмови у зупиненні проведення документальної позапланової перевірки позивачем не оскаржувалися.

Що стосується доводів апелянта про відсутність у відповідача опису документів, який повинен обов`язково складатися, відповідно до приписів статей 85.4 - 85.8 ПК України, колегія суддів зазначає, що перелік документів, які було використано при проведенні перевірки міститься в додатку 3 до акту перевірки від 29.08.2024 № 40477/20-40-07-01-05/38495049, який є невід`ємною його частиною.

Щодо доводів апелянта про непред`явленням посадовоми особами службових посвідчень, що стало законною підставою для позивача, відповідно до вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України, не допускати відповідача до перевірки, судовим розглядом встановлено, що директор ТОВ «ФАРМСНАБ» був ознайомлений з наказом про проведення перевірки від 13.08.2024 № 3609-п, з направленнями на перевірку від 14.08.2024 № 6911, 6912, 6913, про що свідчить його власноручний підпис на копії наказу та копіях направлень на перевірку. Також власноручним підписом в направленнях на перевірку засвідчено факт пред`явлення йому службових посвідчень.

Що стосується посилання апелянта на відсутність в Журналі реєстрації перевірок, форма та Порядок ведення якого затверджена наказом Державного комітету України з питань розвитку підприємництва від 10.08.1998 № 18, зареєстрованого в Мінюсті 01.10.1998 за № 619/3059, факту реєстрації перевірки за місцезнаходженням позивача, колегія суддів зазначає, що приписами ПК України не визначено відсутність журналу обліку перевірок як одну з підстав для її не проведення.

Крім того, згідно з пунктом 1 Порядку ведення журналу реєстрації перевірок, затвердженим наказом Державного комітету з питань розвитку підприємництва від 10.08.1998 № 18, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 1998 року за № 619/3059, на який посилається позивач, «Впровадження Журналу здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності на добровільних засадах на підставі статті 7 Указу Президента України від 23.07.98 № 817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності".

Таким чином, суд вважає, що впровадження журналу було добровільним. Крім того, підставою запровадження такого журналу був Указ Президента України від 23.07.1998 № 817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності", який втратив свою чинність відповідно до Указу Президента України від 01 жовтня 2022 року № 682/2022 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України».

Що стосується доводів апелянта щодо місця складання Акту перевірки та його вручення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.3. ст. 86 ПК України Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови.

Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Як вказував відповідач та позивачем цю обставину не спростовано, що в день реєстрації акту директором ТОВ «ФАРМСНАБ» Мальцевим О.О. в телефонному режимі повідомлено про відмову в отриманні акту перевірки, з одночасним проханням надіслати матеріали перевірки засобами поштового зв`язку, про що складено акт про від 29.08.2024 № 8161/20-40-07-01-05/38495049 «Неможливості вручення акту від 29.08.2024 № 40477 /20-40-07-01-05/38495049 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФАРМСНАБ» () з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 11.10.2022 № FSB/BKYP-01 за період з 11.10.2022 по 31.07.2024».

В свою чергу, примірник акту від 29.08.2024 № 40477/20-40-07-01-05/38495049 направлено з матеріалами перевірки засобами поштового зв`язку.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідачем, в межах цих правовідносин, не було допущено суттєвих порушень процедури проведення податкової перевірки, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Що стосується суті виявлених порушень вимог валютного законодавства, суд зазначає наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII), який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Стаття 13 Закону № 2473-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша статті 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно із вимогами частини другої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону № 2473-VIII).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами, з якими позивач пов`язує неправомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення рішення, є відсутність підстав для нарахування позивачу у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 липня 2024 року (справа № 240/25642/22) сформулював висновок, відповідно до якого, з 01.01.2021 пеня, нарахування якої встановлено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Окрім того, судова палата у зазначеній справі дійшла висновку відносно застосування приписів підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 ПК України (яким встановлено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадках, передбачених цим Кодексом) на правовідносини з нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків в іноземній валюті, зазначивши, що пеня, як міра відповідальності, яка нараховується за порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, врегульована спеціальним Законом, відповідно на таку (пеню) не розповсюджуються положення підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України, за аналогією з положеннями абз. 11 пункту 52-1 та підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Верховним Судом здійснено відступ від висновку, викладеного в постановах від 15 лютого 2024 року у справі № 420/1538/23, від 28 березня 2024 року у справі № 380/17879/22, від 13 травня 2024 року у справі № 420/11208/23 про неможливість нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таку ж правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 р. у справі № 520/2941/24.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

З урахуванням наведеного, є правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на нарахування пені в період дії карантину, у відповідності до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У зв`язку з цим доводи апелянта в цій частині є помилковими та не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Що стосується посилання апелянта на обставини повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України з 24.02.2022р., які є форс-мажорними та знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із фізичним проведенням заявником безготівкових платежів на користь нерезидента, колегія суддів зазначає наступне.

відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18).

Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому, до пункту 142 Постанови № 18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).

Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону № 2473-VIII визначено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі, якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває на цей час.

Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП регіональні ТПП здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат/відповідної регіональної ТПП.

У постановах Верховного Суду від 22 травня 2024 року (справа № 620/14203/23), від 11 вересня 2024 року (справа № 520/21174/23), від 15 серпня 2024 року та від 16 січня 2025 року (справа № 580/4079/23) висловлено наступну правову позицію.

Положення Закону України «Про валюту та валютні операції» не визначають жодним чином повноважень контролюючого органу на власний розсуд надавати оцінку висновку торгово-промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин, як і не покладають на суб`єкта господарювання обов`язок довести контролюючому органу наявність форс-мажорних обставин, а навпаки - вказується лише про необхідність надати довідку (сертифікат) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції.

Тобто, частина шоста статті 13 Закону "Про валюту та валютні операції" надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.

Тобто, Верховний Суд у вищенаведених справах констатував, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно (достатньо) надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), що, у свою чергу, вказує на відсутність у контролюючого органу права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обов`язку у суб`єкта господарювання доводити існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (введення воєнного стану в Україні) і невиконанням (несвоєчасним виконанням), зокрема, податкових зобов`язань.

Натомість, у постанові від 23.07.2024 (справа № 240/25642/22) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду виснував, що саме по собі введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для неперерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.

Цей висновок обґрунтований тим, що позивач у справі не надав доказів, які б підтвердили настання обставин непереборної сили, які зумовили неможливість виконання нерезидентом своїх обов`язків за контрактом.

Також, Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) від 14.01.2025 (справа № 440/17191/23) з посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Також зауважено, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У розвиток правової позиції, сформульованої Верховним Судом у зазначених справах, суд зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Про обґрунтованість такого висновку свідчить і аналіз ч. 6 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, яка передбачає можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин.

Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16.

З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ "ФАРМСНАБ" звертався до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської торгово-промислової палати із вимогами про визнання протиправним правочину, в якому просив суд визнати недійсним рішення Харківської промислово-торговельної палати від 05.06.2024 № 279/63.01-6 про відмову у наданні ТОВ «ФАРМСНАБ» сертифікату про форс-мажорні обставини та зобов`язати Харківську торгово-промислову палату видати ТОВ «ФАРМСНАБ» сертифікат про форс-мажорні обставини датою, визначеною у відповідності до вимог ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

У справі № 922/2786/24 Господарським судом Харківської області прийнято рішення від 04.12.2024, яким в задоволенні позову відмовлено повністю. Зазначене рішення набрало законної сили 19.02.2025 р.

Що стосується посилання апелянта на те, що Торгово-промислова палата України з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії введеного воєнного стану, розмістила на своєму сайті 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (лист від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1), колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач вказує, що воєнний стан в Україні та військова агресія російської федерації є загальновідомими обставинами, а тому зазначені обставини повинні бути визнані судом у відповідності до частини 4 ст. 75 ГПК України загальновідомими та такими, що не потребують доказування. Також Зазначає, що така публічна обіцянка ТПП України (визнання форс-мажору ТПП) означає, що визначені обставини мають офіційний характер, що є підставою для застосування положень про форс-мажорні обставини у правовідносинах, повинні вважатися форс-мажорними обставинами у разі індивідуального звернення зацікавленої сторони до ТПП України із відповідною заявою, можуть використовуватися як доказ в суді чи у відносинах з контрагентом.

Надаючи оцінку цим доводам позивача, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 щодо форс-мажору, суд касаційної інстанції зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 141 Закону "Про торгово- промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Щодо посилання апелянта та приписи ст. 112 ПК України, колегія суддів зазначає, що згідно з пп. 112.8.9 п. 112 ст. 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

В свою чергу, в межах спірних правовідносин позивачем таких обставин не доведено.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 520/33573/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 26.05.2025 року