Справа № 380/23933/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися з позовною заявою, в якій просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене відповіддю від 25.10.2024 року №9/2/1/1010 щодо відмови позивачам виплатити одноразову грошову допомогу в зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_4 ;

- зобов`язати відповідача призначити і виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , передбачену ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, у 500-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2024 року, у рівних частках матері ОСОБА_3 , дружині - ОСОБА_1 та синові ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 16.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що ОСОБА_4 проходив військову службу у лавах Служби безпеки України, а також Служби зовнішньої розвідки України. Зазначили, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ОСОБА_4 помер. У зв`язку із цим, позивачі звернулися до відповідача із заявою та відповідними документами щодо виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 . Однак листом відповідача від 25.10.2024 року відмовлено позивачам у призначенні та виплаті такої допомоги, мотивуючи тим, що причиною смерті ОСОБА_4 став «атеросклероз черевного відділу аорти, що проявляється накладанням атероматозних нашарувань на її інтимі, аневризмою (розривом не травматичним), що відбулося на фоні алкогольного сп`яніння сильного ступеня, та ускладнилось гострою крововтратою». Позивачі вважають вказану відмову протиправною та такою, що порушує їх право на належний соціальний захист, адже смерть ОСОБА_4 настала внаслідок розриву аневризми черевної аорти, а не внаслідок вживання алкоголю, відтак, на їх думку, є належні підстави для виплати спірної допомоги. Просять позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що смерть військовослужбовця знаходиться у прямій залежності із вживанням спиртних напоїв, що підтверджується висновком експерта від 18.07.2024 року №42 та акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.06.2024 року. Вказав, що ОСОБА_4 при житті неодноразово був замічений у зловживанні алкоголем, керівництво підрозділу неодноразово проводили профілактичні бесіди на цю тему із ним, наголошували на небезпеку такого зловживання. За таких обставин, вважає, що дії відповідача, які полягали у відмові в призначенні позивачам одноразової грошової допомоги, є правомірними, оскільки дія Закону №2011-ХІІ не поширюється на членів сімей військовослужбовців, які померли під час проходження військової служби, якщо смерть військовослужбовця сталася внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_4 проходив військову службу у лавах Служби безпеки України, а також Служби зовнішньої розвідки України.

Згідно свідоцтва про хворобу №27-ВС, 22.12.2023 року військово-лікарською комісією Медичного центру Служби зовнішньої розвідки України за направленням Управління кадрів Служби зовнішньої розвідки України проведено медичний огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якого йому встановлено діагноз: «Гіпертонічна хвороба І (другої) стадії (гіпертензивне серце) 3 ступеня, ризик дуже високий. Ішемічна хвороба серця. Стабільна стенокардія ІІ функціональний клас. Дифузний кардіосклероз. Дилятація лівого передсердя. Недостатність мітрального клапану з регургітацією І (першого) ступеня. СН І ст. зі зниженою функцією лівого шлуночка (ФВ-50-55%). Гіперхолестеринемія. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія І (першої) стадії. Криптогенний гепатит з помірним порушенням функції. Хронічний некалькульозний холецистит в фазі ремісії. Хронічний панкреатит в фазі пестійкої ремісії. Порушення толерантності до глюкози. Розповсюджений остеохондроз з больовим синдромом без порушения функції. Сечокам?яна хвороба. Мікроліт правої нирки. ХНН-0 ст. Варикозна хвороба нижніх кінцівок. ХВН ІІ ст. Варікоцелс зліва ІІ (другого) ступеня. Аліментарно-конституційне ожиріння II (другого) ступеня. Простий міопічний астигматизм в 0,5 D слабкого ступеня правого ока з гостротою зору при корекції 1,0. Офтальмогіпертензія. Захворювання, ТАК, пов?язані з проходженням військової служби.».

Під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ОСОБА_4 помер, а його тіло було виявлено за місцем його постійного проживання АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_4 займав посаду старшого співробітника охорони 2 групи режимно-секретного відділу Військової частини НОМЕР_1 , військове звання майстер-сержант.

18.06.2024 року комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» було видано лікарське свідоцтво про смерть №42, в якому зазначається про те, що причиною смерті ОСОБА_4 є аневризма черевної аорти, розірвана.

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП Войтаковської М., тіло ОСОБА_4 було направлено до КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» з метою проведення судово-медичної експертизи.

За результатами проведення експертизи Бюро судово-медичної експертизи головного управління охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації складено висновок №42 від 18.07.2024 року, у підсумках якого вказано:

« 1. Безпосередньо причиною смерті гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється захворювання: «атеросклероз черевного відділу аорти, що проявляється накладанням атероматозних нашарувань на її інтимі, аневризмою (розривом не травматичним), що відбулося на фоні алкогольного сп`яніння сильногоступеня, та ускладнилось гострою крововтратою. Це підтверджується слідуючими ознаками: нерівномірним кровенаповненням внутрішніх органів, рідким станом крові, скудними трупними плямами; а також змінами аорти-інтима її дрябла вкрита виступаючими атроматозними нашаруваннями, та видовими ознаками: наявністю в черевному відділі аорти нетравматичного розриву, а в черевній порожнині рідкої крові, об`єм якої становить до 2000 мл; та результатами судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів: «крововиливи в стінці аорти та пар аортальній жировій клітковині; фіброз та атероматоз аорти»: «Виходячи з характеру трупних явищ трупне заклякання виражено у всіх групах м`язів, трупні плями при натиску на них пальцем зникають та відновлюють колір через 7,0 хвилин, слід рахувати, що смерть його настала в проміжку часу який становить 12-24 годин з моменту дослідження його трупа в морзі.

2. При судово-медичній експертизі трупа громадянина на ОСОБА_4 , 1974 року народження, не виявлено будь-яких ушкоджень.

3. При судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_4 , 1974 року народження, виявлено ознаки слідуючих захворювань: «гіпертрофії міокарду, фіброзу та атероматозу вінцевої артерії серця, цирозу та стеатозу печінки, ліпоматозу та фіброзу підшлункової залози, ознаки саркоїдозу-гранульоматозного запалення легень, та дистрофічних змін нирок». Вказані захворювання не перебувають в причиновому зв`язку з настанням смерті.

4. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа гр-на ОСОБА_4 , 1974 року народження, виявлено спирт етиловий в кількості 2,88% (промілє). Вказана концетрація етилового спирту в крові трупа при житті відповідає сильному ступеню сп`яніння в живої особи.».

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_2 (син ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на четвертому курсі у Львіському торгівельно-економічному університеті), а також ОСОБА_3 (матір) звернулися до Військової частини НОМЕР_1 із заявою та відповідними документами щодо виплати їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 .

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 року №9/2/1/1010 відмовлено позивачам у нарахуванні та виплаті спірної допомоги, мотивуючи тим, що смерть майстер-сержанта ОСОБА_4 настала внаслідок нещасного випадку, що відбувся на фоні алкогольного сп`яніння сильного ступеня та мав місце в період проходження ним військової служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків чи виконанням обов`язків військово служби. Виявлена в експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_4 наявність спирту етилового в кількості 2,88% (промілє) свідчить про грубе порушення вище вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548. Крім того, Військова частина НОМЕР_1 посилається на висновок експерта №42 від 18.07.2024 року, згідно з яким безпосередньою причиною смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється захворювання: «атеросклероз черевного відділу аорти, що проявився накладанням атероматозних нашарувань на її інтимі, аневризмою (розривом нетравматичним), що відбулося на фоні алкогольного сп`яніння сильного ступеня, та ускладнилося гострою крововтратою».

Вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 , позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Водночас основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ, його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ст.41 Закону №2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктами 1-3 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

Згідно з ч.10 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної вище статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 року №975 затвердив Порядок, яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 4 Порядку №975 аналогічно до положень п.п.1-3 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.

Як видно з матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_4 займав посаду старшого співробітника охорони 2 групи режимно-секретного відділу Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.06.2024 року, встановлено, що нещасний випадок стався під час проходження військової служби та вважається не пов`язаним з виконанням обов?язків військової служби згідно з п.2.12 (нещасний випадок визнається не пов?язаним з виконанням обов?язків військової служби, якщо він стався у разі природної смерті, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та рішенням відповідних органів) Інструкції про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань й аварій у Службі зовнішньої розвідки України, затвердженої Наказом СЗРУ від 16.06.2010 року №129 (з наступними змінами).

Разом з тим, Військова частині НОМЕР_1 від 25.10.2024 року №9/2/1/1010, відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги позивачам, вказала на відсутності підстав для її виплати, оскільки згідно висновку експерта №42 від 18.07.2024 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється захворювання: «атеросклероз черевного відділу аорти, що проявився накладанням атероматозних нашарувань на її інтимі, аневризмою (розривом нетравматичним), що відбулося на фоні алкогольного сп`яніння сильного ступеня, та ускладнилося гострою крововтратою».

Відповідно до ч.1 ст.16-4 Закону №2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містяться в п.29 Порядку №975.

Пунктом 20 Порядку №975 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, додають до заяви зокрема, копії документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; висновку судово-медичної експертизи за результатами токсикологічного дослідження про неперебування/перебування загиблої (померлої) особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або документа, виданого закладами судово-медичної експертизи, органами Національної поліції та/або закладом охорони здоров`я, в якому настала смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, що таке дослідження не здійснювалося.

З огляду на вищевказані положення, суд вважає за необхідне зазначити, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка виплачується у встановлених законом випадках.

Разом з тим, така виплата не здійснюються, якщо загибель (смерть) є наслідком вчинення військовослужбовцем злочину, адміністративного правопорушення, дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або у разі навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

Крім того, суд вказує, що встановлений п.10 Порядку №975 обов`язок осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, подати необхідний перелік документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є обов`язковою умовою для призначення такої допомоги і ґрунтується на необхідності перевірки уповноваженим органом відсутності обмежень, встановлених у ст.16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли смерть є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких відповідні особи (заявники) позбавляються права на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд встановив, що причиною смерті ОСОБА_5 є атеросклероз черевного відділу аорти, що проявився накладанням атероматозних нашарувань на її інтимі, аневризмою (розривом нетравматичним), що відбулося на фоні алкогольного сп`яніння сильного ступеня, та ускладнилося гострою крововтратою. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи висновком експерта від 18.07.2024 року №42 та актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.06.2024 року.

На підставі досліджених документів, суд приходить висновку про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з тривалим/надмірним вживанням ним спиртних напоїв. З огляду на це, оскаржуване рішення відповідача щодо відмови позивачам у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 є таким, що відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом №2011-ХІІ і Порядком №97, та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Стосовно тверджень позивача про те, що померлий ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій у стані алкогольного сп`яніння, що могли б призвести до смерті, то суд такі не враховує, оскільки саме поведінка померлого (зловживання алкогольними напоями під час проходження служби), а також встановлений діагноз, свідчать про спрямоване вчинення ОСОБА_4 сукупності дій, що призвели до його передчасної смерті.

Верховний Суд у постанові від 18.03.202у року у справі №120/13997/21-а вказав, що алкогольна залежність також по суті є активними діями, які вчиняє відносно себе військовослужбовець.

При цьому, у матеріалах справи містяться рапорт керівника 2 групи РСВ 7 служби від 26.03.2024 року та аркуш співбесіди від 27.03.2024 року з питань зловживання ОСОБА_4 алкогольними напоями під час проходження військової служби. Як видно з їх змісту, своє неналежне ставлення до військової служби ОСОБА_4 визнав та запевнив, що прикладе всіх зусиль для недопущення повторення вживання алкоголю напередодні заступлення на чергування та й взагалі відмовиться від вживання алкоголю.

Щодо посилань позивача на правові висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 11.04.2018 року у справі №802/1869/17-а, від 04.03.2020 року у справі №813/2071/17, від 15.06.2022 року у справі №826/4813/18, суд зазначає, що останні викладені за інших обставин. Так, у цих справах суди встановили, що смерть військовослужбовців настала внаслідок вчинення іншою особою відносно них злочинів, що підтверджується наявністю відповідних вироків суду у цих справах. Таким чином, вказані висновки стосуються лише тих спірних правовідносин, у яких смерть військовослужбовця, члени сім`ї/батьки/утриманці якого звернулися за отриманням одноразової грошової допомоги, знаходиться у прямій залежності із протиправними (злочинними) діями не самого військовослужбовця, а інших осіб.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що законні підстави для виплати позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_4 є відсутніми. Разом з тим, відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 , в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправних дій, а тому його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивачів.

Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у позовній заяві та відзиві на неї не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачами, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивачів про порушення їх прав, свобод та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачами судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.