Справа № 640/20195/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дитячо-юнацької спортивної школи м.Києва з плавання до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що відповідно до частини 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, штрафи, зазначені у частині 2 цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Процедура накладення штрафних санкцій чітко регламентована Порядком КМУ №509. Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку КМУ №509 штрафи накладаються на підставі, зокрема акта, складеного за результатами заходу державного контролю за законодавством про працю здійсненого у зв?язку з невиконанням вимог припису. Вказав, що акт складений за результатом проведення в позивача заходу державного контролю з додержанням законодавства про працю. Звернув увагу, що обов?язок відповідача повідомити суб?єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого листа знаходяться за межами компетенції Управління, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача та не залежать від нього. Крім цього, Порядком КМУ №509 не встановлено вимоги щодо прийняття участі у розгляді справи про накладення штрафу суб?єкта господарювання чи його представника та надіслання йому повідомлення із зазначенням дати, часу та місця розгляду такої справи. Таким чином, відповідач чітко дотримувався норм та вимог, встановлених законодавством України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У поясненнях позивача, які суд розцінює як відповідь на відзив Дитячо-юнацька спортивна школа м.Києва з плавання просила позовні вимоги задовольнити повністю, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач 15.04.2025 подав додаткові пояснення у яких повідомив, що підтримує позицію первісного відповідача та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Головне управління Держпраці у Київській області листом від 10.02.2021 звернулося до Дитячо-юнацької спортивної школи м.Києва з плавання у якому повідомило про надходження скарги ОСОБА_1 щодо можливого порушення законодавства про працю керівництвом школи. Тому, відповідач вимагав вжити заходів щодо недопущення порушення вимог трудового законодавства та надати копії підтверджуючих документів, пояснення стосовно питань викладених у скаргах ОСОБА_1 (а.с.13).
Надалі, відповідач звернувся із вимогою за №390 від 23.02.2021 до позивача про надання до 02.03.2021 копій документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування (а.с.15-16).
У зв`язку із наданням позивачем витребуваних відповідачем документів, у період з 23.02.2021 по 05.03.2021, Головним управлінням Держпраці у Київській області проведено позаплановий захід державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, за результатом якого складено акт №КВ390/39/АВ від 05.03.2021, який отриманий представником позивача 05.03.2021, про що свідчить підпис у вказаному документі (а.с.17).
У вказаному акті, серед іншого встановлено, що згідно з актом позивача №10 від 02.10.2020 зафіксовано відсутність на робочому місці 02.10.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 07 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв., проте підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із таким актом відсутній та не надано документів щодо надання пояснень працівником. На підставі акту №10 від 02.10.2020 позивачем видано наказ від 09.10.2020 №31-1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в якому за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків оголошено догану ОСОБА_1 . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом ОСОБА_1 відсутній.
У акті позивача №13 від 09.11.2020 зафіксовано відсутність на робочому місці 09.11.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 07 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв., проте підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із таким актом відсутній. На підставі акту №13 від 09.11.2020 позивачем видано наказ від 16.11.2020 №40-1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків оголошено догану ОСОБА_1 . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом працівника відсутній.
Актом позивача №18 від 29.12.2020 зафіксовано відсутність на робочому місці 29.12.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 08 год. 00 хв. до 09 год. 30 хв., проте підпис про ознайомлення з вищезазначеним актом ОСОБА_1 відсутній та не надано документів щодо надання пояснень працівника. На підставі акту №18 від 29.12.2020 позивачем видано наказ від 05.01.2021 №4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в якому за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків оголошено догану ОСОБА_1 . Підпис про ознайомлення з вищезазначеним наказом ОСОБА_1 відсутній.
Відповідно до наказу від 11.01.2021 №6 за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов?язків, у зв?язку з тим, що до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (накази від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1, від 05.01.2021 №4) ОСОБА_1 звільнено з посади тренера-викладача Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання з 11.01.2021 на підставі п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. В наказі позивача про звільнення відсутній підпис про ознайомлення з наказом працівника ОСОБА_1 .
При цьому, директор позивача повідомив у свої поясненнях, що ОСОБА_1 відмовився підписувати наказ про звільнення. Документального підтвердження про відмову ОСОБА_1 від підпису вказаного наказу не надано. Також відсутнє підтвердження про надсилання за місцем проживання або місцем реєстрації листа-повідомлення та копії наказу про звільнення ОСОБА_1 (а.с.17-26).
Таким чином в описі виявлених порушень вимог законодавства зафіксовано порушення позивачем частин 1 та 4 статті 149 К3пП України, а саме: до застосування дисциплінарного стягнення не зажадано пояснення від працівника ОСОБА_1 та стягнення оголошене в наказах від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1, від 05.01.2021 №4 не повідомлялося ОСОБА_1 під розписку (а.с.24).
Листом від 24.03.2021 №42/1/21/6474 позивач повідомлявся про розгляд справи про накладення штрафу, передбаченого абзацом 9 частини 2 статті 265 К3пП України, однак поштове відправлення не було вручене, та повернулося відправнику із відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.122-123).
Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову відповідача, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд застосовує нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення таких правовідносин і виходить з наступного.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (на далі Закон № 877-V).
Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною 5 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Частиною 1 статті 6 Закону № 877-V визначено підстави для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю). Так, згідно з абзацом 5 частини 1 статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Суд зазначає, що в даному випадку підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання слугувала скарга ОСОБА_1 від 12.01.2021 про порушення законодавства про працю (а.с.102-103).
Державна служба України з питань праці листом від 08.02.2021 № 788/3.1/13-21 надала погодження на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) позивача (а.с.105).
Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення (ч.2 ст.265 КЗпП України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», який вступив в дію з 01.01.2021, встановлено, що у 2021 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень.
Приписами ч.3 ст. 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Згідно з ч.4 ст.265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 4 статті 265 Кодексу законів про працю України та частини 9 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.2013 №509 затвердив Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (надалі Порядок КМУ №509).
Відповідно до пункту 2 Порядку КМУ №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
Згідно з пунктом 3 Порядку КМУ №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до пункту 4 Порядку КМУ №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Як уже встановлено судом, позивач листом від 24.03.2021 №42/1/21/6474 повідомлявся про розгляд справи про накладення штрафу, передбаченого абзацом 9 частини 2 статті 265 К3пП України, однак поштове відправлення не було вручене, та повернулося відправнику із відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

За таких обставин, суд відхиляє як безпідставні доводи позивача про те, що розгляд справи відбувся без повідомлення позивача та без витребування додаткових матеріалів.

Вказане свідчить, що відповідачем дотримано вимог встановленого механізму накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення під час розгляду справи про накладення на позивача штрафу в розмірі 12000 грн.

Що ж стосується встановлених правопорушень, передбачених частинами 1 та 4 статті 265 КЗпП України суд зазначає наступне.

У результаті проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці відповідачем виявлено порушення позивачем вимог частин 1 та 4 статті 149 К3пП України, а саме: до застосування дисциплінарного стягнення не зажадано пояснення від працівника ОСОБА_1 та стягнення оголошене в наказах від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1, від 05.01.2021 №4 не повідомлялося ОСОБА_1 під розписку.

Так, частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено судом, згідно з актом №10 від 02.10.2020 посадовими особами Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання зафіксовано відсутність на робочому місці 02.10.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 07 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв. Підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із таким актом відсутній (а.с.36).

У акті №13 від 09.11.2020 директором та працівниками Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання зафіксовано відсутність на робочому місці 09.11.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 07 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв. Підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із таким актом також відсутній (а.с.40).

Актом позивача №18 від 29.12.2020 зафіксовано відсутність на робочому місці 29.12.2020 тренера-викладача ОСОБА_1 протягом дня з 08 год. 00 хв. до 09 год. 30 хв. Підпис про ознайомлення вищезазначеного акту ОСОБА_1 відсутній (а.с.44).

На підставі актів №10 від 02.10.2020, №13 від 09.11.2020 та №18 від 29.12.2020 видано накази від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1 та від 05.01.2021 №4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідно до яких за порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання посадових обов`язків оголошено догани ОСОБА_1 (а.с.38, 42, 46).

Суд враховує, що посадовими особами Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання актами 02.10.2020, 09.11.2020 та 29.12.2020 складено акти про відмову працівника надати пояснення №10-1, №13-1 та №18-1 відповідно, які складені про те, що по фактах порушення трудової дисципліни 02.10.2020, 09.11.2020 та 29.12.2020 ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення, однак останній відмовився їх надавати (а.с.37, 42, 46).

Наведене підтверджує, що позивач до застосування дисциплінарних стягнень (накази від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1 та від 05.01.2021 №4) зажадав від порушника трудової дисципліни - ОСОБА_1 письмові пояснення, однак останній відмовився від їх надання, про що складено відповідні акти про відмову працівника надати пояснення за №10-1 від 02.10.2020, №13-1 від 09.11.2020, №18-1 від 29.12.2020 (а.с.37, 41, 45).

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно накладено на Дитячо-юнацьку спортивну школу м.Києва з плавання штраф у розмірі 6000 грн. за порушення позивачем вимог частини 1 статті 149 К3пП України.

Водночас згідно з частино 4 статті 265 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, після видачі наказів від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1 та від 05.01.2021 №4 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , інструктором-методистом, а згодом заступником директора ОСОБА_2 09.10.2020, 16.11.2020 та 05.01.2021 подано директору Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання ОСОБА_3 доповідні записки, згідно з якими вищевказані накази були надані для ознайомлення ОСОБА_1 , однак останній відмовився від їх підпису та ознайомлення з ними (а.с.39, 43, 47).

Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу IІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Мін`юсту від 18.06.2015 №1000/5, акти є різновидом організаційно-розпорядчої документації, тобто, це інформаційно-аналітичні документи, що містять інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення.

Суд зазначає, що для належного оформлення відмови працівника від ознайомлення з наказом необхідним є належне фіксування такого факту.

Відмова працівника від ознайомлення з наказом має бути зафіксовано відповідним актом. Законодавство не встановлює вимог до форми акта, тому він оформляється у довільній письмовій формі та підписується не менш ніж двома працівниками. В акті має бути зафіксовано факт відмови працівника від ознайомлення та підпису наказу. Саме акт підтверджує, що працівник був ознайомлений з документом, незалежно від його підпису.

Підсумовуючи вищенаведене суд критично оцінює твердження позивача про те, що доповідні записки від 09.10.2020, від 16.11.2020 та від 05.01.2021 підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від підпису та ознайомлення з наказами від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1 та від 05.01.2021 №4, оскільки для належної фіксації такого факту позивачу необхідно було б скласти відповідні акти за підписом не менш ніж двох працівників.

При цьому, суд звертає увагу Дитячо-юнацької спортивної школи м. Києва з плавання на те, що вона не була позбавлена можливості поштою направити ОСОБА_1 копії наказів від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1 та від 05.01.2021 №4. Доказів такого направлення в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, судом не встановлено порушень з боку відповідача в частині накладення на Дитячо-юнацьку спортивну школу м.Києва з плавання штрафу у розмірі 6000 грн. за порушення вимог частини 4 статті 149 К3пП України (стягнення оголошене в наказах від 09.10.2020 №31-1, від 16.11.2020 №40-1, від 05.01.2021 №4 не повідомлялося ОСОБА_1 під розписку).

Решта аргументів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 9 грудня 1994 року №18390/91) вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

В рішенні «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як наслідок, орган державного нагляду (контролю) дійшов помилкового висновку про порушення Дитячо-юнацькою спортивною школою м.Києва з плавання вимог частини 1 статті 149 К3пП України, а тому постанова №КВ390/39/АВ/ІП/ФС-44 від 09.04.2021 у частині накладення на позивача штрафу в розмірі 6000 грн. за вказане порушення, яка прийнята Головним управлінням Держпраці у Київській області, підлягає до скасування.

Підсумовуючи все вищенаведене суд приходить до висновку, що позов Дитячо-юнацької спортивної школи м.Києва з плавання до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи приписи ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Дитячо-юнацької спортивної школи м.Києва з плавання 1135 грн. сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ390/39/АВ/ІП/ФС-44 від 09.04.2021 у частині накладення на Дитячо-юнацьку спортивну школу м.Києва з плавання штрафу в розмірі 6000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (, вул.Вавілових, 10, м.Київ) на користь Дитячо-юнацької спортивної школи м.Києва з плавання (, вул.Кирилівська, буд.105, м.Київ) сплачений судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.