Справа № 160/34619/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/34619/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 р. (суддя Олійник В.М) в адміністративній справі №160/34619/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 грудня 2024 р. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби у розмірі 3 205,30 грн. та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби за період із 29 вересня 2018 р. по 15 грудня 2022 р. у розмірі 723 951,98 грн. із урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/34619/24.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025р. закрито провадження у справі №160/34619/24 за позовом ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що пункт 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути застосований, якщо хоча б одна з умов (сторони, предмет, підстави) є відмінними. Сторони у справах №160/34619/24 та №160/4022/24 є різними. Предмети спору у справах №160/34619/24 та №160/3006/20 також є різними, а саме: у справі №160/3006/20 - право на отримання середнього заробітку за несвоєчасно проведений розрахунок при звільненні; у справі №160/34619/24 - право на виплату середнього заробітку у нарахованому розмірі.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення. Відзив обгрунтовано тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2020 р. у справі №160/3006/20 вже було вирішено питання відносно нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби. Недопустимість повторного звернення із вимогами щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення,

обумовлено загальним принципом, визначеним у пункті дев`ятому частини другої статті 129 Конституції України в якості основної засади судочинства.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Закриваючи провадження у справі №160/34619/24 суд першої інстанції виходив з того, що предмет і підстави позову є тотожніми зі справою №160/3006/20 та фактично спрямовані на належне виконання судового рішення у справі №160/3006/20.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 р. у справі №826/19197/16 роз`яснив, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.

Предмети та підстави позову у справах №160/34619/24 та №160/3006/20 є різними, а саме:

- у справі №160/3006/20 суд визнав право ОСОБА_1 на індексацію грошового забезпечення, зобов`язавши Військову частину НОМЕР_1 її нарахувати та виплатити, а також виплатити середній розмір грошового забезпечення (середній заробіток) за несвоєчасно проведений розрахунок належних йому сум при звільненні з 29 вересня 2018 р. по день фактичного розрахунку;

- у справі №160/34619/24 ОСОБА_1 оскаржує дії Військової частини НОМЕР_1 по обмеженню суми середнього грошового забезпечення, нарахованої за несвоєчасно проведений розрахунок.

Крім того слід зазначити, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 р. було залишено без змін ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 р., якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви, поданої в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (судовий контроль).

Також постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 р. було залишено без змін ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 р., якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

В постанові вказано, що в межах адміністративної справи №160/3006/20 судом не досліджувався порядок обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а лише було констатоване право позивача на його отримання. Вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не в порядку визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для закриття провадження у справі №160/34619/24 на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підлягає скасуванню ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 р. в адміністративній справі №160/34619/24 - скасувати.

Адміністративну справу №160/34619/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 травня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий