Справа № 638/7763/25
Суддя: Шамраєв М. Є.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7763/25
Провадження № 2-а/638/320/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шамраєва М.Є.,

секретаря судового засідання Дрозденко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом позивача: ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що у квітні 2025 року після оновлення застосунку "Резерв+" ОСОБА_1 дізнався що він знаходиться у розшуку. Після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 було повідомлено що він не з`явився за викликом по повістці 04 квітня 2025 року у зв`язку з чим у відношенні його буде винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, після чого йому була вручена ця постанова № 1106 від 22.04.2025.

Позивач вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, не відповідає дійсним обставинам справи та складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів з порушенням вимог чинного законодавства.

Вказує, що у постанові № 1106 від 22.04.2025 жодним чином не заначено які саме які данні необхідно було уточнити ОСОБА_1 , в зв`язку з чим у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня можливість отримання відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, чи був присутній ОСОБА_1 при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чи був ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чи надавались пояснення ОСОБА_1 стосовно причин неявки за викликом по повістці 04 квітня 2025 року об 14-00 годині та інше. Стверджує, що жодних повісток або повідомлень з Укрпошти він не отримував.

Крім того, зазначає, що своєчасно уточнив данні в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 14.02.2024 року ОСОБА_1 був виданий військовий квіток серія НОМЕР_1 . Військовий квіток серія НОМЕР_1 містить інформацію відносно ОСОБА_1 , відношення до військової служби, про проходження лікарської комісії 14.02.2025 року та інше. Також наголошує, що під час вручення постанови № 1106 від 22 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та під час перебування на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодної інформації стосовно будь яких даних працівниками не запитувалась.

Указує, що він жодним чином не був повідомлений про дату та час розгляду справи, був позбавлений права надавати пояснення, заявлятиклопотання та мати професійну правову допомогу. Посилаючись на висновки Верховного Суду, зазначає, що обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Посилаючись на незаконність оскарженої постанови, просить її скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 02.05.2025 відкрито провадження у справі; запропоновано позивачеві подати до суду згоду на заміну первісного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 належним відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 або повідомити суд про незгоду на таку заміну або заявити клопотання про залучення до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_2 як співвідповідача; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 та належним чином посвідчені копії наступних документів: всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; всіх доказів на підставі яких було прийнято постанову № 1106 від 22.04.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адмністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема: повістки про виклик на 04.04.2025 о 14 год. 00 хв.; доказів направлення указаної повістки через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; повідомлення Укрпошти щодо повернення повістки; відомостей з реєстру "Оберіг" відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; відомостей (уточнених даних), наданих ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через застосунок "Резерв+", ЦНАП або іншим чином; відомості стосовно даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які потребували уточнення, і які неможливо було отримати держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Ухвалою суду від 19.05.2025 задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ); ухвалено направити ІНФОРМАЦІЯ_7 до електронного кабінету копію позовної заяви з додатками та встановлено відповідачеві ІНФОРМАЦІЯ_7 строк для подання відзиву на позовну заяву.

Перший відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, посилаючись на положення п. 1 абз. 2 , п.п. 3 абз. 8 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 4 п. 9 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 2 ст. 1 Додатку 2 року Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ No1487 від 30.12.2022, п. 21, 23, 24, 34, п.п. 2 п. 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024, якими визначений обов`язок військовозобовязаних прибувати за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці.

Зазначив, що засобами поштового зв`язку позивачу: ОСОБА_1 за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , була направлена повістка № 2985212, з вимогою прибуття на 04.04.2025 о 14:00 год. для уточнення даних до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ОСОБА_1 не прибув за викликом по повісці, що поважних причин неприбуття по повісці ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківскій області.

Таким чином, на переконання першого відповідача ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (вищевказані норми), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі статті 259 КУпАП, до НП направлено звернення з вимогою, щодо доставки порушника для притягнення до адміністративної відповідальності.

22.04.2025 ОСОБА_1 особисто звернувся до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же день була винесена постанова №1106 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, копію якої ОСОБА_1 отримав на руки особисто 22.04.2025.

Другий відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивач подав додаткові пояснення, де вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду не було надано конверт, у якому надсилалась повістка, а отже перевірити чи дійсно надсилалась повістка не уявляється можливим; що ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з відзивом було надано повістку, на іншій стороні котрої надруковано опис вкладення до рекомендованого відправлення, натомість цей опис вкладення до рекомендованого відправлення не відповідає правилам заповнення опису вкладення, а саме: не зазначене найменування об`єкта поштового зв`язку, відсутній підпис працівника поштового зв`язку який перевірив вміст відправлення та відсутній відбиток календарного штемпеля. Тож на переконання позивача на адресу ОСОБА_1 повістка № НОМЕР_3 від 25.03.2025 не надсилалась, а з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 не доведено факт надсилання повістки.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , як суб`єктом владних повноважень, не вжито заходів належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 04 квітня 2025 року, адже у повістці не вказано номер його телефону, за яким працівники поштового відділення Укрпошти за його місцем проживання, мали змогу повідомити про надходження повістки, хоча телефонний номер ОСОБА_1 був відомий ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як надавався при звірки даних при особистій явці. Отже на переконання позивача він не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У призначене по справі судове засідання учасники не з`явились, будучи повідомленим належним чином, позивач та перший відповідач просили розглянути справу без їхньої участі, другий відповідач відзив не подав, причини неявки, а також неподання відзиву суду не повідомив.

За наведених обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

22.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 1106 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відносно позивача: ОСОБА_1 .

Згідно з указаною постановою у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року 65/2022, при перевірці документів громадянина: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, без поважних на те причин не з`явився за викликом по повістці на 04.04.2025 о 14:00 год., сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Тому, приймаючи до уваги дані обставини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був належним чином оповіщений, але за викликом по повістці на визначений час і дату не з`явився, причини неприбуття не повідомив.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 дійшов висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та наклав на останнього штраф у сумі 17 000,00 грн.

Того ж дня позивачеві: ОСОБА_1 вручено копію оскарженої постанови.

З наданої першим відповідачем копії повістки № 2985212 від 25.03.2025 убачається, що позивачеві належало з`явитись 04.04.2025 о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 , для уточнення даних.

З досліджених відомостей з реєстру "Оберіг" судом установлено, що ОСОБА_1 уточнив облікові дані при особистій явці до ТЦК 11.07.2024. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач 14.02.2025 пройшов ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_8 та тогож дня отримав військовий квиток серія НОМЕР_1 . Тож необхідні облікові дані позивача наявні в розпорядженні першого відповідача.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05: 30 год. 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад).

При цьому суд зазначає, що диспозиція ст. 210-1 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та яким не дотримана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Тож суд доходить висновку, що в тексті постанови не в повному обсязі викладений зміст адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП: Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч. 5 ст. 5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Тож для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 210-1 КУпАП, особа, що розглядає відповідну справу, має довести неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів таких персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, для уточнення яких його було викликано повісткою.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Як установлено судом, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , звання солдат, ВОС 956, код ВОС 990 А.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 , і відповідач володіє щодо нього відповідними обліковими даними.

Як визначено ст. 3 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" основними засадами ведення Реєстру є, зокрема обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Тож суд зазначає, що внесення посадовими особами першого відповідача як органу ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неповних відомостей про військовозобов`язаного до вказаного реєстру в разі проведення із ним звірки даних не має призводити до обов`язку такої особи повторно уточнювати відповідні дані.

Водночас відповідачами не доведено та матеріали справи не містять відомостей стосовно того, які саме дані необхідно було уточнити позивачеві: ОСОБА_1 , крім тих, що він оновив 11.07.2024 та 14.02.2025, і що ці дані неможливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Судом витребовувались відповідні відомості, натомість такі відомості суб`єктами владних повноважень надані не були.

Як визначено ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Тож суд, керуючись указаною процесуальною нормою, визнає обставину, що дані позивача: ОСОБА_1 , які неможливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, уточнення не потребували.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП прийнята необґрунтовано та нерозсудливо.

Відтак суд констатує, що винесення оскарженої постанови свідчить про використання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 своїх повноважень не з метою, з якою ці повноваження надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як визначено ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тож оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню як така, що прийнята необґрунтовано, нерозсудливо та не з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність його події і складу.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме не підлягає задоволенню позов в частині вимог до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно- владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі - Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

П.7 Положення передбачає, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Також згідно з п. 3 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

При цьому від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Тож відповідно до ст. 43 КАС України ІНФОРМАЦІЯ_1 як відокремлений підрозділ ІНФОРМАЦІЯ_7 не є окремою юридичною особою, отже, не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності, а тому не може виступати відповідачем у цій справі, тому суд вважає, що належним відповідачем у даній справі має бути ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Приймаючи до уваги, що оскаржуване рішення було прийнято посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_10 , а юридичною особою у даному випадку є ІНФОРМАЦІЯ_11 , позовні вимоги підлягають задоволенню до ІНФОРМАЦІЯ_12 .

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувать ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Керуючись ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 286 293 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов позивача: ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача 2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 1106 від 22.04.2025 про притягнення позивача: ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позивача: ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_13 на користь позивача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,) витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

У задоволені адміністративного позову позивача: ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_14 про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Є. Шамраєв