Справа № 640/15505/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2021 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.04.2021, оформлене протоколом №57, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни дисциплінарного стягнення у вигляді догани; визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1492/7 від 07.05.2021 про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.04.2021, оформлене протоколом №57, про задоволення подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2021 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.10.2021 року до суду від Міністерства юстиції України надійшли додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
12.10.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на додаткові пояснення, в яких серед іншого зазначила, що були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження.
Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825 Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.
13.02.2025 року Дисциплінарною комісією приватних виконавців отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року, однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву надано не було.
19.02.2025 року Міністерством юстиції України подано відзив на позовну заяву, в якому викладено аналогічну позицію, зазначену у відзиві на позовну заяву від 01.10.2021 року.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/2557/20 від 09.11.2020 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року визнано протиправною і скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63010966 від 11.09.2020.

29.12.2020 ОСОБА_1 подано скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову Марію Вікторівну.

За результатами позапланової невиїзної перевірки Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складена довідка від 10.02.2021 року щодо перевірки діяльності Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни щодо здійснення виконавчого провадження № 63010966, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 від 29.12.2020 року та в межах предмету цієї скарги встановлені порушення приватним виконавцем вимог частини другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пункту 10 частини четвертої статті 4 та частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

12.03.2021 року Міністерством юстиції України внесено подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, у висновках якого зазначено, що при відкритті виконавчого провадження № 63010966 приватним виконавцем Малковою М.В. порушено вимоги:

- пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності;

- пункту 3 частини першої статті 2 Закону щодо здійснення виконавчого провадження з дотрманням засад законності;

- пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у разі якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання рішення;

- частини другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини другої статті 24 Закону щодо прийняття до виконання виконавчого документа за місцем його виконання.

Згідно витягу з протоколу №56 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 31.03.2021 року розглянуто подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 , за результатами якого рішення не прийнято.

Відповідно до витягу з протоколу №57 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.04.2021 року розглянуто подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 , за результатами якого вирішено задовольнити подання Міністерства юстиції України та притягнути приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову Марію Вікторівну до дисциплінарної відповідальності та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідно до пункту 28 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 № 3791/5 до протоколу додано чотири окремі думки члена Дисциплінарної комісії приватних виконавців Соломка О.В.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.05.2021 року № 1492/7 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.04.2021 року, оформлене протоколом № 57, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Вважаючи рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, наказ Міністерства юстиції України та застосування дисциплінарного стягнення протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документа, як виконавчий напис нотаріуса.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів".

При цьому, згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з частинами 2, 4 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність.

В даному випадку, боржником у виконавчому провадженні є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого напису від 14.08.2020 року № 17236 вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на суму 22 678,52 грн. зазначено місце реєстрації фізичної особи - боржника, яке знаходиться на території Івано-Франківської області, тобто не в межах виконавчого округу, в якому здійснює діяльність позивач, а тому вона не мала підстав для прийняття виконавчого документу до виконання через те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та відкривати виконавче провадження.

Суд зазначає, що позивач отримавши виконавчий документ повинна була повернути його стягувачу без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аналогічний висновок наведено у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20 та від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20, де Верховний Суд зазначив, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо боржника (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується із висновками комісії про допущення позивачем порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Доводи позивача про те, що виконавець повинен не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, а тому прийняття чи неприйняття до виконання виконавчого документа протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення будуть свідчити про порушення частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII суд вважає необґрунтованими, оскільки надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.

Щодо дотримання процедури розгляду скарги у відповідності до наданих відповідачам повноважень, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02 липня 2014 року № 228, встановлено, що Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Водночас, одним із завдань Мін`юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень.

Вказана норма знайшла своє відображення і у Законі України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів», що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» встановлено, що Міністерство юстиції України формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та ін.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців 07.04.2021 розглянуто подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 .

За результатами розгляду вирішено подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності задовольнити та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» дисциплінарна комісія утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Дисциплінарна комісія: розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; догана; зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; припинення діяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною 2 цієї статті Закону рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

На підставі рішення Дисциплінарної комісії від 07.04.2021, оформленого протоколом № 57, Міністерством юстиції України видано наказ №1492/7 від 07.05.2021 року.

Таким чином, Міністерство юстиції України, як суб`єкт владних повноважень на якого законодавцем покладено обов`язок щодо введення в дію рішень Дисциплінарної комісії, діючи на підставі, в межах та у спосіб визначених законодавством, уповноважений на видання такого роду наказів.

Також в позовній заяві позивач зазначила, що її дії не підпадають під ознаки дисциплінарного проступку, так як не є протиправними, не суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень чи будь-якому іншому нормативно-правовому акту; в її діях відсутня умисна вина, яка передбачає, що особа усвідомлювала протиправність свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання, відсутні шкідливі наслідки та причинно-наслідковий зв`язок між її діями та скаржником.

З приводу цього суд зазначає, що факт порушення приватним виконавцем вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» щодо прийняття виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження поза межами виконавчого округу приватного виконавця, встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/2557/20 від 09.11.2020 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року визнано протиправною і скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63010966 від 11.09.2020, яке є остаточним та набрало законної сили.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перевірка діяльності позивача Міністерством юстиції України проведена у спосіб та в порядку, встановленому чинним законодавством України, а висновки за результатами такої перевірки є обґрунтованими та правомірними. Під час розгляду подання Міністерства юстиції України Дисциплінарною комісією приватних виконавців були враховані обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди.

Встановлені обставини свідчать про правомірність оскаржуваних рішень та відсутність підстав для їх скасування.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська