Справа № 640/8116/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 травня 2025 року (09:15)Справа № 640/8116/19 ЗП/280/507/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської митниці (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Київської міської митниці ДФС (далі відповідач), у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA100110/2019/000051/2 від 12.03.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

25.07.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №48451), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, зокрема зазначає, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ,» але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

12.03.2025 матеріали адміністративної справи №640/8116/19 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Калашник Ю.В.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Калашник Ю.В.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також цією ухвалою замінено відповідача - Київську міську митницю ДФС на його процесуального правонаступника Київську митницю (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Ухвалою суду від 10.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.04.2025 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.04.2025 продовжено розгляд справи №640/8116/19.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

01 вересня 2018 року між позивачем та китайським підприємством «TYPICAL INTERNATIONAL CORPORATION» (335 South Tai Bai Road, Xian, China-710068) укладено угоду №UACA0109-2018 на поставку швейного обладнання.

Для проведення митного оформлення партії товару, що надійшов на адресу позивача за інвойсом №2018TCD014 від 06 листопада 2018 року до відповідача подано заповнену відповідно до товаросупровідних і комерційних документів митну декларацію №UA100110/2019/167322 від 09.03.2019 на товар, що зазначений в гр. 31 МД:

«Промислові електромеханічні швейні машини в розібраному вигляді різних моделей: арт. GC6150MD -70шт. арт. GC6150HD 4-І іnе -100шт. арт. GC6910A -MD3 -5шт. арт. GC6910A-HD3 -4шт. арт. GC6760MD3 -2шт. арт. GC6160 -5шт. арт. GC6160B -5шт. арт. GC6160H -10шт. арт. GK0056-2 -1шт. арт. GC6220M -1шт. арт. GC0303 -5шт. арт. GC0 617D -1шт. арт. GC20606 (6.4mm) -2шт. ар т. GC20606 (9.5mm) -2шт. арт. GC20606 (1 2.7mm) -2шт. арт. GC20606-1 -2шт. арт. G С2603 -3шт. арт. GC2605 -4шт. арт. GC6-7 -D -5шт. арт. GN894D (2x4) -35шт. арт. G N895D (5x5)-15шт. арт. GN894D3 (2x4) -2 шт. арт. GN895D3 (5x5) -7шт. арт. GL1310 1-2 -3шт. (в комплекті: головка швейної машини, стіл з ніжками, блок управління, ЗІП); моделі GT660 -2шт.(в комплекті: го ловка швейної машини, електродвигун, стіл з ніжками, блок управління, ЗІП); Виробники моторів до швейних машин: НМС Zhejiang Clutch Motor Co LTD; тощо; Zhejiang Huaxing Electric Motor Co LTD; Торговельна марка: TYPICAL; Країна виробництва: CN Виробник: TYPICAL INTERNATIONAL CORPOR ATION на виробничому майданчику: XIAN TY PICAL INDUSTRIES CO LTD».

Митну вартість товару позивачем визначено виходячи з ціни контракту згідно вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України за основним методом, зазначеним у ст.58 Митного кодексу України на підставі наданих документів.

На підтвердження обґрунтованості заявленої позивачем митної вартості товару, зазначеної у митній декларації №UA100110/2019/167322 від 09.03.2019, декларантом надано митному органу наступні документи:

Декларацію митної вартості від 4.03.2019;

Угоду купівлі - продажу №UACA0109-2018 від 01.09.2018;

Рахунок №2018TCD014 від 06.11.2018;

Коносамент ONEYSZ8HC8943400 від 23.01.2019;

Автотранспортна накладна №1 від 04.03.2019;

Сертифікат про походження товару G30003 від 16.01.2019;

Акт про проведення огляду UA500030/2019/001127 від 04.03.2019;

Акт про проведення огляду UA100110/2019/167121 від 05.03.2019;

Банківський платіжний документ №147 від 18.12.2018;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №07 від 01.03.2019;

Калькуляція транспортних витрат №01/03/2019 від 01.03.2019;

Документ що підтверджує вартість перевезення товару №01 від 01.03.2019;

Договір про надання послуг митного брокера №03/1/15 від 05.01.2015;

Договір про перевезення №03012019 від 03.01.2019;

Акт зважування №316515 від 04.03.2019;

Лист відправника від 06.03.2019;

Копію митної декларації країни відправлення №00264607 від 19.01.2019.

12.03.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100110/2019/000051/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару скоригована митницею з 71232,69 доларів США до 81244,02 доларів США за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України.

У рішенні зазначено, що документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до наданого платіжного доручення від 18.12.2018 №147 передплата здійснена згідно з рахунком від 06.10.2018 №2018TCD014, а зовнішньоекономічна операція з оцінюваними товарами здійснюється відповідно до рахунку від 06.11.2018 №2018TCD014. Зазначено, що вказане платіжне доручення не засвідчено печаткою та підписом уповноваженої особи банківської установи.

2) відповідно до інформації, що міститься в коносаменті від 23.01.2019 №ONEYSZ8HC8943400, морське перевезення здійснено компанією «Ocean Network Express Pte. Ltd. (One)». А рахунок стосовно вартості транспортних витрат (морський фрахт) від 01.03.2019 № 07 та довідка про транспорті витрати від 01.03.2019 видані ТОВ «Палтос». Зазначено, що задекларований в митній декларації рівень фактурної вартості по артикулах GC6150MD, GC6150HD 4-line, GC6160, GC6160B, GC6160H, GC0303, GC0617D, GC20606 (6.4mm), GC20606 (9.5mm), GC20606 (12.7mm), GC2603, GC2605, GC6-7-D, GN894D (2x4), GN895D (5x5), GN894D3 (2x4) значно відрізняється від вартісних показників, вказаних в рахунку від 06.11.2018 №2018TCD014, відповідно до якого здійснюється зовнішньоекономічна операція з оцінюваними товарами.

Отже, документи, подані для визначення митної вартості товару відповідно до статті 53 МКУ, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За результатами розгляду додатково наданих документів встановлено наступне.

Інформація щодо вартісних характеристик по артикулах GC6150MD, GC6150HD 4-line, GC6160, GC6160B, GC6160H, GC0303, GC0617D, GC20606 (6,4mm), GC20606 (9.5mm), GC20606 (12.7mm), GC2603, GC2605, GC6-7-D, GN894D (2x4), GN895D (5x5), GN894D3 (2x4) в рахунку від 06.11.2018 №2018TCD014, який надано додатково, відрізняється від вартісних характеристик на такі ж самі артикули в рахунку від 06.11.2018 №2018TCD014, що подано декларантом для митного оформлення. Тобто, що два документа з однаковими реквізитами, виставлені одним і тим же продавцем на адресу одного і того ж продавця, відповідно до яких здійснюється зовнішньоекономічна операція, містять різну цінову інформацію.

Стосовно наданого додатково документу в якості прайс-листа виробника зазначаємо наступне. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. Разом із тим, у відповідності до положень статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під "дійсною вартістю" розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. В додатковому документу, який наданому в якості прайс-листа виробника товару, відсутній повний перелік такої інформації. Таким чином, надані документи містять розбіжності стосовно підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Враховуючи неможливість застосування попередніх методів, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях подібних за характеристиками товарів.

Відповідачем відмовлено у митному оформленні митної декларації МД №UA100110/2019/167322 від 09.03.2019 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2019/00448.

Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущено у вільний обіг за МД №UA100110/2019/167644 від 13.03.2019. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно ст. 55 МК України.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2024/000012/2 від 29.04.2024 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Так, щодо покликань відповідача на те, що відповідно до наданого платіжного доручення від 18.12.2018 №147 передплата здійснена згідно з рахунком від 06.10.2018 №2018TCD014, а зовнішньоекономічна операція з оцінюваними товарами здійснюється відповідно до рахунку від 06.11.2018 №2018TCD014. Зазначено, що вказане платіжне доручення не засвідчено печаткою та підписом уповноваженої особи банківської установи, суд зазначає наступне.

Так, позивачем зазначено, що ФОП « ОСОБА_1 в своїй роботі з банківськими установами використовує електронний документообіг, відповідно до положень Закону України № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг».

Зазначене посадовою особою митниці платіжне доручення в іноземні валюті відповідно до вимог законодавства є друкованою текстовою формою електронного документу, що був засвідчений електронним цифровим підписом уповноваженої особи банку, а тому воно не потребує будь-якого іншого засвідчення.

Крім того, Законом України 1982-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» скасована вимога, щодо обов`язкового застосування печаток юридичними особами та ФОП, і зокрема текст статті 58-1 Господарського кодексу України.

Стосовно дати інвойсу - ФОП ОСОБА_1 в уповноважений банк 17 грудня 2018 року через систему електронного документообігу була подана заявка №90 на купівлю валюти для передоплати товару в кількості та асортименті відповідно до інвойсу 2018TCD014 від 06 листопада 2018 року за зовнішньоекономічним контрактом №UACA0109-2018 від 01.09.2018 на суму 20841,00 доларів США, що становить 30% від суми інвойсу (саме ці реквізити документів були зазначені в заявці).

Разом із заявкою ФОП ОСОБА_1 були подані до банку підтверджуючі документи, а саме: копія інвойсу № 2018TCD014 від 06 листопада 2018 року та переклад його на українську мову. 18 грудня 2018 року банк отримав та зарахував на валютний рахунок ФОП ОСОБА_1 суму 20841,00 доларів США за номером доручення 2299444/3. У той же день, банк здійснив оплату зазначеної суми відповідно до умов контракту контрагенту-нерезиденту платіжним дорученням №147 від 18.12.2018. Однак в призначенні платежу цього платіжного доручення банком була допущена помилка в даті інвойсу - замість дати 06.11.2018 була вказана дата 06.10.2018.

Листом вих. №12/03/2019 від 12 березня 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до банку щодо підтвердження того факту, що разом із заявкою №90 ним було подано копію інвойсу саме від 06.11.2018 №2018TCD014 на загальну суму 69470,00 доларів США.

Довідкою від 15.03.2019 №13631-1064 банк підтвердив факт отримання копії інвойсу №2018TCD014 від 06.11.2018 на загальну суму 69470,00 доларів США та того, що у валютній платіжці № 147 від 18.12.2018 на суму 20841,00 доларів США клієнтом було помилково вказано в призначенні платежу інвойс №2018TCD014 від 06.10.2018. З урахуванням наведеного вважати вірним у валютній платіжці №147 від 18.12.2018 на суму 20841,00 доларів США, інвойс №2018TCDQ14 від 06.11.2018.

Щодо зауваження митного органу стосовно того, що відповідно до інформації, що міститься в коносаменті від 23.01.2019 №ONEYSZ8HC8943400, морське перевезення здійснено компанією «Ocean Network Express Pte. Ltd. (One)», а рахунок стосовно вартості транспортних витрат (морський фрахт) від 01.03.2019 №07 та довідка про транспорті витрати від 01.03.2019 видані ТОВ «Палтос», суд зазначає наступне.

Морські перевезення регулюються загальними нормами міжнародного морського права і в даному конкретному випадку зокрема застосовується Міжнародна конвенція про уніфікацію деяких правил про коносамент від 1924 року. Так, ТОВ «Палтос» відповідно до умов договору від 03.01.2019 №03012019 про здійснення транспортно-експедиційних послуг організовує процес букерування, зберігання, перевезення, навантаження, вивантаження та будь-які інші операції з вантажами в морських контейнерах, що надходять до морських портів України на адресу ФОП ОСОБА_1 . Також вищезазначеним договором експедитору надано право укладати договори з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/їх агентами, експедиторськими та будь якими іншими організаціями, які є нерезидентами або резидентами України. З урахуванням наведеного, експедитор уклав відповідний договір з резидентом-агентом судноплавної компанії «Ocean Network Express Pte. Ltd. (One)», що по заявці експедитора здійснила морське перевезення оцінюваного товару та відповідно була зазначена в коносаменті.

Різниця у відомостях щодо ціни за одиницю товару в рахунку №2018TCD014 від 06.11.2018 та №2018TCD014 від 06.11.2018 пояснюється тим, що коригуючий рахунок №2018TCD014 від 06.11.2018 був виставлений продавцем після уточнення ціни по кожному артикулу імпортованої партії товару. Підставою ж для такого уточнення була виявлена декларантом різниця у ціні по деяким артикулам, шляхом підрахунку загальної суми за партію товару, що відображено у переписці між покупцем і продавцем. Слід зауважити, що після проведеного уточнення від продавця надійшов лист та скоригований рахунок що відповідав фактурній вартості (контрактній ціні).

Суд також не приймає зауваження митного органу стосовно наданого позивачем прайс-листа оскільки, прайс-лист є документам довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.

Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Прайс-лист не може вважатися первинними документами і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі та комерційній пропозиції певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 06.02.2020 у справі №520/10709/18.

Щодо тверджень відповідача у своєму відзиві, про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару через відсутність перекладу декларації країни відправлення.

Відповідно до ст. 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Суд зазначає, що відсутність перекладу експортної декларації не може бути підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів в сторону її збільшення.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків поданих до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відтак, суд вважає, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості заявленої декларантом за ціною договору.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Зі змісту гр. 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях подібних за характеристиками товарів. Проте, в оскарженому рішенні відповідачем не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100110/2019/000051/2 від 12.03.2019 належить задовольнити.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2651,00 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської митниці (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8А, код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправними та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100110/2019/000051/2 від 12.03.2019.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2651,00 грн. (дві тисячі шістсот п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26.05.2025.

Суддя Ю.В. Калашник