Справа № 480/9068/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2025 року Справа № 480/9068/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/9068/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індичка" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позову посилається на те, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не взято до уваги та не надано оцінку положенням пункту 52-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, за яким штрафні санкції не застосовуються, а пеня не нараховується. Крім того, контролюючим органом повністю не досліджено сутність правовідношення та взаємозв`язок сторін у ньому, що виникло з зовнішньоекономічного контракту і супутні обставини: хто саме був управленою стороною, чи мав позивач можливість отримати виконання від нерезидента, в чому причина неотримання виконання позивачем від нерезидента, чи підлягає резидент відповідальності за неправомірні діяння нерезидента за відсутності відносин підпорядкування, чи діяв позивач нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Відтак, на думку позивача, контролюючим органом передчасно констатовано порушення ним граничних строків розрахунків.
Ухвалою суду від 18.10.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України. На виконання вказаної ухвали позивач усунуто недоліки та приведено позовну заяву у відповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, зазначає наступне.
Вищезазначеною перевіркою встановлено наступні порушення:
- частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»;
Не погоджуючись з підставами винесення спірного податкового повідомлення-рішення, в межах строку на оскарження, встановленого п. 56.3 ст. 56 ПКУ, ТОВ «ІНДИЧКА» 04.07.2024 подало скаргу до контролюючого органу вищого рівня ДПС України (а.с.24-25).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону «Про валюту і валютні операції», Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно ч. 2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», у пункті 14-2 зазначено: граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Так, Головним управлінням ДПС у Сумській області 24.02.2023 отримано інформацію від ДПС України під №4218/7/99-00-07-05-02-07, надану Національним банком України, про виявлення по ТОВ «ІНДИЧКА» фактів ненадходження в установлені граничні строки розрахунків грошових коштів по експортному контракту від 15.07.2021 №E15/07-SA (дата експортної операції - 06.07.2022, 14.07.2022).
На підставі вищезазначеної інформації ДПС України відповідачем направлено письмовий запит ТОВ «ІНДИЧКА» від 01.03.2023 №347/12/18-28-07-07-05 про надання пояснення та документальне підтвердження щодо розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 15.07.2021 № E15/07-SA (а.с.107).
ТОВ «ІНДИЧКА» у відповідь на запит, листом від 30.03.2023 №79 (вх. №7995/6 від 30.03.2023), надало пояснення щодо виникнення простроченої заборгованості в сумі 195 957,01 дол. США за поставлений товар по контракту від 15.07.2021 №E15/07-SA та частково надало документи щодо виконання даного контракту, а саме: експортний контракт поставки від 15.07.2021 №E15/07-SA, специфікація № 01 від 16.07.2021, специфікація № 02 від 10.06.2022, специфікація № 03 від 13.07.2022, інвойс № 01 від 19.07.2021, інвойс №02 від 13.06.2022, інвойс № 03 від 07.07.2022, митні декларації ЕК10 від 01.09.2021 №UA805020/2021/006531, від 06.07.2022 №UA408020/2022/022658, від 14.07.2022№ UA408020/2022/024434, банківські виписки АТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365, SWIFT- повідомлення щодо перерахування коштів по контракту від 15.07.2021 № E15/07-SA, оборотно-сальдова відомість та картка рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» по контрагенту Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія) за період з 15.07.2021 по 10.05.2024, позовна заява про стягнення заборгованості з нерезидента, постанова про прийняття справи до провадження від 02.03.2023 та рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП Україна від 07.02.2024 (справа №147/2023) (а.с.110-129).
Внаслідок аналізу та проведення перевірки вищезазначених документів відповідачем було встановлено порушення вимог валютного законодавства.
- від 06.07.2022 №UA408020/2022/022658 на суму 80 398,29 дол. США (екв. 2352043,93 грн), граничний строк розрахунків, надходження грошових коштів - 01.01.2023;
- від 14.07.2022 №UA408020/2022/024434 на суму 131 373,72 дол. США (екв. 3843325,04 грн), граничний строк розрахунків, надходження грошових коштів - 09.01.2023.
Станом на 10.05.2024 розрахунки по контракту поставки від 15.07.2021 №E15/07-SA з Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія) не завершено, перевіркою встановлено прострочену дебіторську заборгованість в загальній сумі 195972,72 дол. США (екв. 7686324,44 грн), яка виникла по митних деклараціях:
- від 01.09.2021 № UA805020/2021/006531 в сумі 15,71 дол. США;
- від 14.07.2022 № UA408020/2022/024434 на суму 131373,72 дол. США (граничний строк розрахунків - 09.01.2023), що відповідає даним бухгалтерського обліку підприємства (рахунок 362 «Розрахунки з іноземними покупцями»).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує наступне.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону №2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Статтею 13 Закону №2473-VIII встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною 3 ст. 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону №2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Згідно з ч. 7 ст. 13 Закону №2473-VIII, у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (ч. 8 ст. 13 Закону №2473-VIII).
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Згідно з пунктом 14-2 Постанови Правління Національного Банку України про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану від 24.02.2022 № 18, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Підпунктом 2 п.9 розділу ІІІ Постанови Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» визначено, що банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків в разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар.
Перевіркою встановлено, що суб`єкт господарювання звертався до судових органів про стягнення заборгованості з нерезидента Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія), яка виникла внаслідок недотримання умов зовнішньоекономічного контракту від 15.07.2021 № E15/07-SA.
Згідно постанови про прийняття справи до провадження від 02.03.2023 Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України 02.03.2023 розглянуто позовну заяву ТОВ "ІНДИЧКА" до Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія) про стягнення 210070,39 дол. США та справу за позовом ТОВ «ІНДИЧКА» прийнято до провадження за №147/2023.
Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України у справі №147/2023 від 07.02.2024 року позов ТОВ "ІНДИЧКА" задоволено в сумі 207556,85 дол. США, а саме: в частині стягнення з Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія) 195957,01 дол. США заборгованості, 2708,93 дол. США - 3% річних та 8890,91 дол. США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ІНДИЧКА» ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», пункту 14-2 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», у частині дотримання граничного строку розрахунків по експортному контракту поставки від 15.07.2021 №E15/07-SA, укладеного з Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія) по митних деклараціях: від 06.07.2022 №UA408020/2022/022658 на суму 64583,29 дол. США за період з 02.01.2023 по 10.05.2024 на 495 днів; від 14.07.2022 № UA408020/2022/024434 на суму 131373,72 дол. США за період з 10.01.2023 по 10.05.2024 на 487 днів.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 13 Закону №2473-VIII, до 02.03.2023, тобто до дня прийняття позовної заяви Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України та відкриття провадження по справі, ТОВ «ІНДИЧКА» нарахована пеня за порушення строку розрахунку по експортному контракту поставки від 15.07.2021 №E15/07-SA, укладеного з Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія), по митній декларації від 06.07.2022 №UA408020/2022/022658 на суму 64583,29 дол. США за період з 02.01.2023 по 01.03.2023 на 59 днів та по митній декларації від 14.07.2022 № UA408020/2022/024434 на суму 131373,72 дол. США за період з 10.01.2023 по 01.03.2023 року на 51 день (розрахунок пені наведено у додатку 6 до акту перевірки).

З приводу тверджень позивача про нарахування контролюючим органом пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, в тому числі, за період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) без врахування п. 52-1 підрозділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України та зупинення перебігу строків, відповідно до п.69.9 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

Так, у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №520/21174/23 Верховний Суд зазначив, що хоча положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції» не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями ПК України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення ПК України. Закон України «Про валюту і валютні операції» та ПК України регулюють різні сфери державної політики.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.

Відповідно до частини 1-3 статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Таким чином, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Так, позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» ПК України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Однак, суд наголошує на тому, що така пеня застосовна у сфері справляння податків і зборів не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.

Крім того, зміни до положень Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону України «Про валюту і валютні операції» не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

При цьому, в постанові від 11.09.2024 по справі №520/21174/23 Верховний Суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Так, Законом України №2260-IX від 12 травня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року №426.

Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом ненарахування (незастосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».

При цьому суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.07.2024 по справі №240/25642/22 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, де суд сформував висновок про те, що пеня, яка передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Підпунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Тобто нормами вказаного пункту визначено певні особливості справляння податків і зборів на певний період часу - на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Однак підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 прийнятий пізніше у часі (03 березня 2022 року) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 липня 2024 року (справа № 240/25642/22) сформулювала правовий висновок, відповідно до якого положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Відтак, при ухваленні рішення у даній справі, в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, суд має врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.07.2024 по справі №240/25642/22, від 11.09.2024 по справі №520/21174/23, від 12.12.2024 по справі №380/839/24, від 13.03.2025 у справі № 560/19941/23.

Позивач також зазначає, що контролюючим органом не досліджено сутність правовідношення та взаємозв`язок сторін у ньому, що виникло з зовнішньоекономічного контракту і супутні обставини: хто саме був управленою стороною, чи мав позивач можливість отримати виконання від нерезидента, чому причина неотримання виконання позивачем від нерезидента, чи підлягає резидент відповідальності за неправомірні діяння нерезидента за відсутності відносин підпорядкування.

Однак, суд, звертає увагу на те, що п.п.7.5 п.7 «Ціна та порядок проведення розрахунків» експортного контракту від 15.07.2021 №E15/07-SA укладеного ТОВ «Індичка» з нерезидентом, передбачено, що умови оплати вартості кожної партії товару визначаються у підписаних специфікаціях (100% оплата протягом 30 банківських днів з дати випуску контейнера з порту). У разі затримки оплати партії товару постачальник припиняє наступну поставку товару до повного проведення розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ІНДИЧКА» не дотрималось умов п.п.7.5 п.7 контракту від 15.07.2021 №E15/07-SA, оскільки здійснило поставку товару нерезиденту на суму 131 373,72 дол. США по специфікації №03 від 07.07.2022 (митна декларація від 14.07.2022 №UA408020/2022/024434 на суму 131 373,72 дол. США), при наявності заборгованості нерезидента на суму 80 398,29 дол. США за товар по здійсненій попередній поставці по митній декларації від 06.07.2022 №UA408020/2022/022658 (специфікація №02 від 10.06.2022).

У зв`язку з вищезазначеним, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів відсутності його вини в діях щодо порушення граничних строків розрахунків по здійснених зовнішньоекономічних операціях по експортному контракту від 15.07.2021 №E15/07- SA, укладеного з Faisal O. Thamer Trading Est. (Королівство Саудівська Аравія).

Ухвалюючи це судове рішення, суд також керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, а також те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення порядку прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення та підтверджено наявність підстав для його прийняття, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Індичка" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька