Справа № 160/11589/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову про залишення позовної заяви без руху

26 травня 2025 року Справа 160/11589/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро клопотання представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни про залишення позовної заяви без руху у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 22.04.2025 року через систему Електронний суд позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області, представник позивача просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що вона, як суб`єкт господарювання на момент складення працівниками поліції про протоколу адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року про притягнення її, як ФОП до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, а це станом на 10.04.2024 року позивач вже не здійснювала господарську діяльність в кафе: М`ята, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки там здійснював свою діяльність інший суб`єкт господарювання, а це ФОП ОСОБА_3 (Орендар), який уклав разом із ТОВ Павлограджилстрой-Инвест (Орендодавець). Договір оренди приміщення № від 01.04.2024 року, відповідно до умов якого орендується приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі, площею 200 м2, що підтверджується відповідним договором оренди. На думку представника позивача, ані в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року, ані в доказах прикладених до нього не має посилання на відсутність у позивача, як ФОП ліцензії на право реалізації тютюнових виробів, та не долучено доказів відсутності відповідної ліцензії у позивача, а відповідно до норм КАСУ доказування порушення останньою законодавства України покладається на органи державної влади України, які приймають рішення про стягнення з останньої штрафних санкцій. До того ж, ані в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року, ані в рішенні про застосування штрафних санкцій № 50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року, відсутня конкретика підстав перелічених в п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251 Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а саме: наприклад: була реалізація тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку або була реалізація тютюнових виробів, які марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251), проте якщо б було зазначено, що позивач, як ФОП реалізує тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку, то відповідач повинен був би у якості доказів надати експертизу, якою би було встановлено, що це саме підроблені марки акцизного податку на такий тютюновий виріб, як тютюн Табак, а якби було б зазначено, що позивач, як ФОП реалізую тютюнові вироби, які марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251), то тоді повинні були б зазначені відомості(в протоколі про адміністративне правопорушення та рішенні ДПС про накладення штрафних санкцій) та долучені докази (фото тютюнових виробів із марками (підробленими, пошкодженими)) про те, що марки тютюнових виробів, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів. Проте все це відсутнє у доказах відповідача. Представник позивача також стверджує, що скільки рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року та рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року посилаються як на основний доказ на протокол адміністративне правопорушення серія ВАД №000828 від 10.04.2024 року, то враховуючи статтю 61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення) та судову практику. Таким чином представник позивача вважає, що рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року та №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року є притягненням до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а тому у даному випадку можливо застосувати юридичної відповідальності саме по рішенню про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року замість рішення №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_1 від 07.08.2024 року, а тому у даному випадку потрібно визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС про застосування фінансових санкцій № 50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року відповідно до статті 61 Конституції України.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 23.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження, із поданням до суду доказів отримання спірних рішень та із зазначенням дати отримання рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

02.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 01.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

В даній заяві представник позивача стверджував, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року засобами поштового зв`язку лише 25.10.2024 року, а тому строк передбачений ч.2 ст.122 КАС України міг збігти лише 25.04.2025 року, а позов пред`явлений 22.04.2025 року, лист надсилався простою кореспонденцією, а тому відсутня можливість надати конверт, оскільки він не зберігся. Отже, ОСОБА_2 є представником позивача по цій справі, та не пропустив строк на усунення недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року продовжено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 28.04.2025 року. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду.

07.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 07.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просить суд поновити строки пред`явлення до суду позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. В означеній ухвалі суду також зазначено про те, правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі. Крім того, означеною ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії усіх документів, які слугували підставою для прийняття рішень про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України письмові докази щодо отримання (або неотримання) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рішень про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_1 від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 05.06.2025 року. Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

19.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов сформований 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представником відповідача зазначено наступне. Листом Павлоградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (далі РВП ГУНП в Дніпропетровській області) від 30.04.2024 року №48-7017 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 року №52783/5) надано копії адміністративних матеріалів передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №000828 від 04.04.2024 року щодо реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка та реалізації тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюнових виробів у кафе «М`ята» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, де зазначають дату і місце його складення. Тобто протокол був складений у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 від 04.04.2024 року на ФОП ОСОБА_1 , де на момент його складання остання здійснювала свою підприємницьку діяльність. За результатом розгляду матеріалів адміністративного правопорушення та протоколу від 04.04.2024 року серія ВАД № 000828 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено наступне. Позивачем порушено вимоги чинного законодавства, а саме: ст. 11 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР; п.20 та п.24 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах» (із змінами та доповненнями); п.226.5, п.226.9, п.226.11 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями). Згідно з частиною 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством. За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Згідно із пунктом 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Відповідно до п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення №1251). Згідно з пунктом 5 Положення №1251 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій, для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва бордовій кольоровій гамі. На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «УКРАЇНА», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається з літер та слів «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», «тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)» - «ТВ ЗФ», «тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТВ БФ», «тютюн імпортний (сигарети з фільтром)» - «ТІ ЗФ», «тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТІ БФ», «тютюн вітчизняний (інші вироби)» - «ТВ ІНШІ», «тютюн імпортний (інші вироби)» - «ТІ ІНШІ»; індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв. Відповідно до п. 226.5 ст. 226 ПК України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 226.8 ст. 226 ПКУ визначено, що кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наносяться кількість штук у пачці (упаковці). Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ «тютюн імпортний», ТВ «тютюн вітчизняний») у кількісному виразі. Кожна марка акцизного податку на рідини, що використовується в електронних сигаретах, повинна мати окремий номер та позначення про квартал та рік випуску марки. Виробники та імпортери рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (PI «рідина імпортна», РВ «рідина вітчизняна») у кількісному виразі. Відповідно до п.226.9 ст.226 ПКУ алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції - вважаються такими, що немарковані. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. Відповідальність за вказані порушення передбачена абзацом 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац 20 ч. 2 ст. 17). Отже, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481, ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка. Відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 17 Закону України від 19.12.1995 р. №481/95ВР, а саме 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 17 000 грн. Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) - визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва» експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захист) здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України. Відтак, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481, ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/366420476 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюнових виробів. Щодо посилання позивача на статтю 61 Конституції України «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій №50760/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року винесено на підставі матеріалів правоохоронних органів, а саме: протоколу від 10.04.2024 року серія ВАД № 000828, згідно листа РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2024 року №48-7015 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 року №52789/5); оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/366420476 від 07.08.2024 року винесено на підставі матеріалів правоохоронних органів, а саме: протоколу від 04.04.2024 року серія ВАД № 000828, згідно листа РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2024 року №48-7017 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 №52783/5). Тобто предметом розгляду цієї справи є правомірність рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача як суб`єкта господарювання за порушення вимог Закону №481/95-ВР. Отже, ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. 00 коп., діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 відсутні, адже вищезазначене рішення про застосування фінансових санкцій є абсолютно законним, обґрунтованим й складеним на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Також, 19.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло сформоване 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» клопотання представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни про залишення позовної заяви без руху, в якому представник відповідача просить суд залишити позовну заяву ФОП ОСОБА_1 частині позовних вимог до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року без руху.

Аргументи даного клопотання зводяться до того, що рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року згідно з даними фіскального чеку оператора поштового зв`язку зі штриховим ідентифікатором № від 07.08.2024 року, було направлено рекомендованим листом ОСОБА_1 за податковою адресою платника податків, а саме: АДРЕСА_2 . Конверт вручено 13.08.2024 року, таким чином, згідно п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, вищезазначене рішення про застосування фінансових санкцій вважається належним чином врученими позивачу. Таким чином, граничний строк для подання позовної заяви настав 13.02.2025 року. Між тим, відповідно до відмітки суду адміністративний позов зареєстровано судом 22.04.2025 року. Відтак, позовна заява подана до суду поза межами шестимісячного строку. Позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду із позовом.

Розглядаючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 3 та 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

При цьому, ч. 8 ст. 171 КАС України встановлено, що питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї належить застосовувати відповідні правові наслідки, встановлені законом, у даному випадку статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати можливість звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, за змістом наведених процесуальних норм законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Для звернення до адміністративного суду з позовом щодо захисту прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що такі законодавчо встановлені строки звернення до адміністративного суду, не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету - якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. Водночас, не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом шестимісячного з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

В свою чергу, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

Отже, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Разом з цим, спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

У постанові від 27.01.2022 у справі № 160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною 2 статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1-2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Слід зазначити, що судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС у постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 сформувала висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цій справі також було висловлено окрему думку, де вказано, що платник податків для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу in dubio pro tributario має право на звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу у межах гарантованого спеціальним законом строку, встановленого сукупністю правових норм - пунктом 56.18 статті 56 та пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а не загального, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Крім того, 19 січня 2023 року Велика Палата Верховного Суду (далі також - ВП ВС) ухвалила постанову у справі № 140/1770/19 про стягнення заборгованості.

У пункті 99 цієї постанови ВП ВС виснувала, що строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).

При цьому у пункті 101 постанови ВП ВС зазначила про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України, встановлюючи спеціальні строки звернення до суду, є відсильною до статті 102 цього Кодексу та регулює виключно правовідносини щодо оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.

Такий висновок ВП ВС повторила у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 про стягнення коштів.

Отже, ВП ВС у справі про стягнення бюджетної заборгованості фактично констатувала, що строк звернення до суду у 1095 днів поширюється на право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, аналізувала не обумовлюючи вибір правової норми наявністю чи відсутністю досудового врегулювання спору, тобто наявністю чи відсутністю адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.

При цьому ВП ВС не вказано про відступ від правових висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС щодо строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій (податкового повідомлення-рішення).

В свою чергу, питання щодо строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в межах справи №500/2276/24 було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 21 листопада 2024 року.

Разом з цим, суд зазначає, що з урахуванням вказаних вище позицій, мінімальний строк оскарження рішень про застосування штрафних санкцій складає шість місяців.

В той же час, як вже зазначено судом вище, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року означену позовну заяву вже було залишено без руху та надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження, із поданням до суду доказів отримання спірних рішень та із зазначенням дати отримання рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

02.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 01.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року продовжено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 28.04.2025 року. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду.

07.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 07.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просить суд поновити строки пред`явлення до суду позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. В означеній ухвалі суду також зазначено про те, що правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі.

Тобто, в ухвалі суду від 12.05.2025 року судом чітко зазначено про те, що правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі.

Отже, клопотання представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни про залишення позовної заяви без руху не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 122, 123, 171, 248, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни про залишення позовної заяви без руху відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Прудник