Справа № 466/3988/25
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3988/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України,-

в с т а н о в и в:

28 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 25.04.2025 він керував автомобілем марки «Ауді А8», номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі західний обхід м. Львова 3 км. Приблизно в 13:30 год. його наздогнав автомобіль патрульної поліції та на їхню вимогу останній зупинився, працівник поліції ОСОБА_2 повідомив, що позивач не виконав вимоги ст.121-3 ч 1. Правила дорожнього руху України, а саме керував автомобілем без номерного знаку чим порушив п 2.9 в ПДР. На його зауваження що немає підстав для складання жодної постанови, оскільки перед початком руху позивач при огляді автомобіля переконався, що номерний знак був присутній. ОСОБА_2 повідомив що на нього буде складено постанову.

На його прохання про подання клопотання про перенесення розгляду справи де він міг би подати докази, того що перед рухом автомобіля номерні знаки були присутні, відмовив. Його поясненнями, яким він повністю заперечив факт вчинення адміністративного правопорушення до уваги поліцейським взято не було, натомість, знехтувавши ст. 251 КУпАП «Докази», доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи - виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії EHA№ 4580514 від 25.04.2025 за порушення нібито п 2.9 Правила дорожнього руху України, а керування Т3 без номерного знаку.

Постанову EHA№ 4580514 від 25.04.2025 патрульний виніс з порушенням ст. 278 КУпАП (без підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення), з порушенням ст.279 КУпАП (без порядку розгляду справи). Також поліцейські в порушення ст. 268 КУпАП, не взяли його пояснення до уваги та позбавили його можливості скористатися правовою допомогою фахівця у галузі права.

На думку Позивача, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Відповідач по справі суттєво порушив права Позивача. Разом з тим, після висловлення звинувачень, Відповідач, на місці зупинки, виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, Відповідач по справі грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином, були встановлені такі порушення: Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; Відповідач позбавив Позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП; Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 179 КУпАП.

Законодавчі норми, заперечення Позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави вважати, що Відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію Позивача, однак доказів того, що Позивач порушив Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, Відповідачем до постанови не долучено та на запит суду не надано.

З огляду на вищевикладене, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕНА №4580514 від 25.04.2025 винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду через систему «Електронний суд» було надіслано відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та розглядати справу за відсутності сторони Відповідача. Зазначає, що інспектор УПП у Львівській області ДПП лейтенант поліції Ридош А .В., виявивши факт порушення Позивачем правил дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на дане правопорушення, що і було ним зроблено шляхом складання оскаржуваної постанови та накладення на правопорушника суми штрафу, визначеної санкцією ч.1 ст.121-3 КУпАП. Звертають увагу на те, що твердження Позивача, викладені в позовній заяві, є неправдивими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Так, в позовній заяві Позивач стверджує, що він керував автомобілем марки «ауді А8» н/з НОМЕР_1 , по дорозі Західний обхід м. Львова 3 км., його зупинили працівники поліції та повідомили, що він не виконав вимоги ч.1 ст.121-3 КУпАП, з чим він не погодився та пояснив, що перед початком руху, при огляді автомобіля переконався, що номерний знак був присутній. Однак, таке спростовується долученими до відзиву на позовну заяву відеофайлами з нагрудної камери інспектора поліції ОСОБА_2 , переглядом яких чітко вбачається, що як передній, так і задній номерний знак на вказаному транспортному засобі відсутній. А сам Позивач, після того як інспектор поліції повідомив йому причину зупинки, надав митну декларацію та повідомив, що «автомобіль тільки забрав, зареєструвати не встиг». Лейтенант поліції ОСОБА_2 , маючи законні підстави вважати Позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснив розгляд справи, ознайомив Позивача зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомив Позивачу його права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307, 308 КУпАП, роз`яснив строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. Ознайомившись з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Позивач заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи. Вирішуючи питання про задоволення чи відхилення такого клопотання, працівник поліції поцікавився з яких причин Позивач хоче перенести розгляд справи. Однак, чіткої відповіді на своє питання не отримав. Позивач після чергових прохань в працівника поліції виключити нагрудний відеореєстратор, повідомив, що хоче долучити докази для захисту своїх прав. Інспектор поліції прийняв рішення відхилити заявлене Позивачем клопотання, оскільки на місці вчинення правопорушення було достатньо доказів, які свідчать про вчинення правопорушення, яке ставляться у вину правопорушнику. По завершенню розгляду справи, керуючись вимогами ст.283 КУпАП, виніс оскаржувану постанову серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 відносно ОСОБА_1 , якою притягнув останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1 190 грн. Звертає увагу на те, що Позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу його невинуватості у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З наведеного вище слідує, УПП у Львівській області ДПП та його службові особи жодним чином не порушували права Позивача, інспектор поліції, який виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення, виконував повноваження згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Будь які докази того, що, інспектор УПП у Львівській області ДПП, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб відсутні, також не встановлено будь-яких порушень з боку працівника поліції при складанні постанови по справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Cуд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Відповідно до постанови 25 квітня 2025 року о 13 год. 08 хв., на а/д Західний обхід м. Львова 3 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A8L, у якого був відсутній передній та задній номерний знак, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

В той же час, з матеріалів справи встановлено, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не надано.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а зазначено, що у випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатися послугам адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтоване, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Керуючись ст. ст. 77, 162, 205, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови серії ЕНА №4580514 від 25.04.2025 про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ЕНА №4580514 від 25.04.2025 винесену відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області, на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а особою, яка не була у судовому засіданні з моменту отримання копії рішення.

Суддя П. Т. Едер