Справа № 420/8399/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8399/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними накази (в частині) та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправним (незаконним) пункт 21 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 січня 2025 року № 218-РС стосовно старшого солдата ОСОБА_1 в частині звільнення з займаної посади і призначення до 115 запасної роти військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву;

визнати протиправним (незаконним) підпункт 1.10. пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 34 стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ;

зобов`язати начальника Генерального штабу Збройних Сил України скасувати пункт 21 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 січня 2025 року № 218-РС стосовно старшого солдата ОСОБА_1 в частині звільнення з займаної посади і призначення до 115 запасної роти військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву, як такий, що не відповідає чинному законодавству України;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 скасувати підпункт 1.10. пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 34 стосовно старшого солдата ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 (далі - Позивач) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , де уклав контракт з Міністерством оборони України та перейшов в статус контрактника (проходив військову службу за контрактом). Рішенням Головнокомандуючого Збройних Сил України генерала ОСОБА_2 , викладеного в листі № 388/574 від 15.01.2025 заборонено переміщення військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом без їхньої згоди.

Позивач вказує, що 28 січня 2025 року начальником Генерального штабу Збройних Сил України видано наказ № 218-РС (по особовому складу), відповідно до п. 21 якого, позивача звільнено з займаної посади у військовій частині НОМЕР_2 та призначено на посаду у військову частину НОМЕР_1 . Тобто фактично здійснено переведення (переміщення) Позивача. Як зазначено у відповіді на адвокатський запит, Позивача було переведено враховуючи його морально-ділові якості та стан здоров`я. Однак, норми Закону № 2232-XII та Положення № 1153/2008 не містять таких підстав для переведення (переміщення) військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, який укладено під час воєнного стану. В свою чергу Відповідач 2 не розібрався в ситуації, що склалась та проігнорував зауваження Позивача та видав наказ (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 34 про зарахування Позивача до списків військової частини НОМЕР_1 (пункт 1.10. наказу).

Позивач вважає, що пункт 21 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 січня 2025 року № 218-РС, та виданий на підставі нього підпункт 1.10. пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 34, є протиправними (незаконними), такі, що не відповідають Закону № 2232-XII та Положенню № 1153/2008, та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

26.03.2025 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними накази (в частині) та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

До суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказує, що відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 у справі Одеського окружного адміністративного суду № 420/8399/25 не визнає у повному обсязі.

Представник відповідача зазначає, що приписами п. 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення, та що згода на переміщення військовослужбовця на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої, стосується виключного переліку випадків, передбачених п. 112 Положення та у залежності від умов укладеного контракту з Міністерством оборони України у причинно-наслідковому зв`язку не перебуває. При цьому, підставою для позовних вимог є саме факт укладення позивачем контракту з Міністерством оборони України, а не будь-який з випадків, передбачених п. 112 Положення.

Також представник відповідача вказує, що враховуючи, що п. 5. Положення передбачено лише можливість перегляду окремих умов контракту за новим місцем служби, такий перегляд не є обов`язком військової частини за новим місцем служби; крім того, позивач з відповідними пропозиціями до Військової частини НОМЕР_1 не звертався. Оскаржуваний наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 218-РС (по особовому складу), відповідно до п. 21 якого, Позивача звільнено з займаної посади у військовій частині НОМЕР_2 та призначено на посаду у Військову частину НОМЕР_1 , був виданий у відповідності до вимог п. 82 та п. 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, тобто у зв`язку з проведенням організаційних заходів для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період; випадків неможливості проведення вказаних заходів, передбачених п. 112 Положення, стосовно позивача, фактичні обставини справи не містять.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позиція відповідача є необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

До суду від Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що не погоджується із позовними вимогами позивача, вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не можуть бути задоволені судом.

Представник відповідача вказує, що контракт між позивачем та командуванням військової частини був укладений 31.10.2023 (далі контракт), станом на дату укладення контракту був відсутній абзац шостий у частині третій статті 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу та не було прийнято відповідного рішення, зазначеного у листі № 388/574 від 15.01.2025. Отже, посилання представника позивача на зазначене рішення є недоречними та не заслуговують на увагу суду.

До суду від військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 30.10.2023 року підписано з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки.

Відповідно до умов зазначеного контракту громадянин України ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання: проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії Контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк Контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку Контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України; добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати підпорядкованим особовим складом, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку і майстерність, досягати позитивних результатів з бойової, мобілізаційної та фізичної підготовки; суворо зберігати державну таємницю; знати і неухильно додержуватися прийнятих Україною норм міжнародного гуманітарного права; подавати про себе та членів своєї сім`ї інформацію, необхідну для проходження військової служби та соціального захисту.

Міністерство оборони України згідно з вказаним Контрактом зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби громадянином України ОСОБА_1 додержання його особистих прав і свобод та прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених законами та іншими нормативноправовими актами України; призначення його на військові посади з урахуванням досвіду, рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, а також присвоєння військових звань; навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, в інших вищих навчальних закладах України, відповідних підрозділах з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації військовослужбовців, навчальних закладах іноземних держав, без відриву від служби; охорону здоров`я його та членів його сім`ї, які мають право на отримання медичної допомоги у закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України; встановлену тривалість службового часу, крім періоду військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді; вільне пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні, крім періоду військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді; надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові i неробочі дні; належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби; харчування за встановленими нормами військовослужбовців рядового складу, сержантського та старшинського складу, осіб офіцерського складу під час військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді; виплату підйомної допомоги на нього та кожного члена його сім`ї, який переїжджає разом із ним на нове місце проходження військової служби; виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій; жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення; пенсійне забезпечення, виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; інші соціальні виплати йому та членам його сім`ї, визначені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.01.2025 року № 218-РС відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 № 300/ДПУ-3/78/дск нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової частини НОМЕР_2 звільнено з займаної посади і призначено до 115 запасної роти військової частини НОМЕР_4 старшого солдата ОСОБА_1 , водія пожежної обслуги солдатом резерву. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану із шпк "солдат".

Відповідно до листа Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 Збройних Сил України від 14.03.2025 року №174/174/27/560/пс наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2025 № 30 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 лютого 2025 року № 34 вважати такими, що зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та з 01 лютого 2025 року приступили до виконання посадових обов`язків старшого солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №218-PC від 28 січня 2025 року, зарахувати в списки військової частини НОМЕР_1 , з 01 лютого 2025 року зарахувати на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення зарахувати з 02 лютого 2025 року. Призначити на посаду сержанта резерву 1 взводу резерву 115 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , та з 01 лютого 2025 року вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк «відсутня».

12.02.2025 року представником позивача подано до Генерального штабу Збройних Сил України адвокатський запит, у відповідь на який листом від 14.03.2025 року №174/174/27/559/пс зазначено: ...Порядок переміщення військовослужбовців для подальшого проходження військової служби визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 зі змінами (далі - Положення) та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454.

Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення.

Керуючись вищевказаними правовими нормами, з метою виконання розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.01.2025 №300/ДПУ-3/78/дск, враховуючи морально-ділові якості, відсутність обмежень за станом здоров`я та сімейними обставинами, водія пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 включено до плану переміщення осіб рядового, сержантського і старшинського складу до бойових військових частин інших видів Збройних Сил України.

В подальшому, на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 28.01.2025 № 218-РС старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з посади водія пожежної обслуги військової частини НОМЕР_2 та призначено солдатом резерву військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2025 № 30 зазначеного військовослужбовця виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Таким чином, старшого солдата ОСОБА_1 переведено до військової частини НОМЕР_1 з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Не погоджуючись з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.01.2025 року № 218-РС та військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 лютого 2025 року № 34 в частині, що стосується позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.5, 7 ст.1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з ч.1, 2 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Відповідно до ч.7, 13 ст.6 Закону № 2232-XII порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Приписами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 5, 7 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

За змістом пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 1 пункту 81 Положення № 1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри кожного військовослужбовця. Планування, організація та управління службовою кар`єрою військовослужбовців військової служби за контрактом здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України (п.81-1 Положення № 1153/2008).

Пункт 82 Положення № 1153/2008 визначає підстави призначення військовослужбовців на вищі, рівнозначні та нижчі посади.

Так, призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;

Підпунктом 6 пункту 82 Положення №1153/2008 передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється також у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 85 Положення № 1153/2008 просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників та керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня.

Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (п.110 Положення № 1153/2008).

Водночас абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 цього Положення передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Приписами пункту 116 Положення № 1153/2008 передбачено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:

1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;

2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини;

3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;

4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;

5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів;

6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;

7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;

8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;

9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу;

10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;

11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;

11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;

11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;

11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;

12) навчання військовослужбовців за денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;

12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;

13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;

14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;

15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;

16) перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку - за медичними показниками) - до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

З вищевикладеного вбачається, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад, а тому починаючи з 24.02.2022 року та по дату винесення оскаржуваних наказів та розгляду цієї справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.

З огляду на положення пункту 257 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців (у тому числі тих, хто служать за контрактом) по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Відтак, у діях начальника Генерального штабу Збройних Сил України щодо переведення позивача на військову службу до іншої військової частини із пониженням його військового звання шпк старший солдат на солдат без шпк без згоди ОСОБА_1 відсутня протиправність та умови контракту з позивачем при цьому порушені не були.

Щодо посилань позивача на п.2.11 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, згідно якого у разі переміщення військовослужбовця по службі з однієї військової частини до іншої, за узгодженням сторін, окремі умови, що стосуються зобов`язань громадянина і Міністерства оборони України стосовно порядку проходження служби, за новим місцем служби можуть бути переглянуті та засвідчені підписами сторін у пункті 8 Контракту про проходження військової служби, суд зазначає, що з огляду на те, що таке переміщення позивача відбулось без його згоди, оскільки ні позивач, ні відповідачі не ініціювали питання внесення змін до контракту позивача, суд вважає, що такі доводи не є підставою для висновку про протиправність оскаржуваних наказів.

Щодо посилань позивача на рішення Головнокомандувача Збройних Сил України №388/574 15.01.2025 року, суд зазначає, що не приймає їх до уваги з огляду на ненадання до суду засвідченої копії такого рішення та відсутності його у відкритому доступі.

Крім того суд приймає до уваги посилання Генерального штабу Збройних Сил України у відзиві на те, що (лист № 388/574 від 15.01.2025) зазначено: … припинити переміщення військовослужбовців, які прийняті на військову службу за контрактом відповідно до абзацу шостого частини третьої статті 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, до інших військових частин без їхньої згоди, за винятком випадків коли відповідно до законодавства України таке переміщення є обов`язковим та що у цьому листі не вживається термін заборонити.

Суд зазначає, що лист Головнокомандувача Збройних Сил України не є нормативно-правовим актом та крім того, відповідно до указу Президента України від 27 березня 2020 року № 123/2020 визначено, що Головнокомандувач Збройних Сил України зокрема видає з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання у 3бройних Силах України та інших складових сил оборони накази та директиви.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що переміщення позивача узгоджується з положеннями пункту 257 та підпункту 3 пункту 82 Положення №1153/2008, позивач не обґрунтовує та судом не встановлено жодної обставини, передбаченої пунктом 112 Положення №1153/2008, що виключала б можливість переведення позивача на посаду без надання згоди та яка існувала на час прийняття оскаржуваних наказів.

Відтак, наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 січня 2025 року № 218-РС в частині пункту 21 є правомірним та прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства України, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд враховує також те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2025 № 34 в частині підпункту 1.10. пункту 1 прийнято на виконання пункту 21 наказу Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 січня 2025 року № 218-РС, та з огляду на правомірність останнього не підлягає скасуванню.

Відповідно до п.31 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280, наказ по стройовій частині на весь особовий склад (крім осіб, які проходять базову військову службу, та працівників) видається тільки після видання наказу по особовому складу.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними накази (в частині) та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Генеральний штаб Збройних Сил України (, адреса: пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ).

Суддя П.П. Марин

.