Справа № 380/20712/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Львівсправа № 380/20712/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач-1/ ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо мобілізації під час дії особливого періоду ОСОБА_1 та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 26 грудня 2016 року він працює у Малому приватному підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (МПП «Пласкоп»), яке відповідно до розпорядження Львівської обласної військової адміністрації від 23 травня 2024 року № 455/0/5-24ВА є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. До списку військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 06 червня 2024 року № 5/5-6554/0/2-24/1-11.1.1, під порядковим № 11 був включений ОСОБА_1 15 липня 2024 року Міністерство економіки України надіслало відповідь за № 220/6982/б з погодженням указаного списку військовозобов`язаних Міністерством оборони України.

30 липня 2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оновлення військово-облікових даних, однак там його було без його згоди незаконно мобілізовано та направлено до військової частини НОМЕР_2 для навчання та подальшого проходження військової служби, незважаючи на наявне у нього чинне бронювання та відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. На усні звернення позивача щодо його незаконної мобілізації, з огляду на наявність у нього бронювання, військова частина НОМЕР_2 не реагувала, також його письмову заяву командир цієї військової частини не взяв до розгляду. Водночас позивач не відмовлявся від наданого йому бронювання та відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не надавав згоди на мобілізацію у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Надалі директор МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » через електронний портал ДІЯ 04 серпня 2024 року сформував витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за № 258, де чітко зазначено, що працівник МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_1 заброньований до 04 серпня 2025 року. Факт такого бронювання підтверджується також відомостями з електронного сервісу РЕЗЕРВ+ ОСОБА_1 із датою бронювання до 04 серпня 2025 року, яке було актуальне і станом на 14 серпня 2024 року. Після цього, позивача із військової частини НОМЕР_2 після навчання направили до військової частини НОМЕР_1 . А вже 26 вересня 2024 року у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач визначений як такий, що не підлягає бронюванню, та виключений з військового обліку. Тож, на думку позивача, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі вказаних документів, а також наведених вище обставин були зобов`язані продовжити його перебування на спеціальному обліку.

Позивач уважає, що у спірній ситуації фактично відбулося порушення його законних прав, оскільки попри наявне у нього бронювання за МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та надану відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації його було протиправно мобілізовано для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , а надалі до військової частини НОМЕР_1 , де він перебуває й до сих пір.

З огляду на вказане з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся з цим позовом до суду, який просить заявлений позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що 31 липня 2024 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено медичний огляд позивача, за результатами якого його визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 31 липня 2024 року № 3054. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 липня 2024 року № 183 позивача призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідач-1 зазначає, що згідно з витягом з бази АІТС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_1 вважається таким, що заброньований у період з 04 серпня 2024 року по 04 серпня 2025 року.

Отже, позивач був призваний на військову службу 31 липня 2024 року під час мобілізації в умовах воєнного стану, тому з цього моменту він втратив статус військовозобов`язаної особи і набув статусу військовослужбовця. З моменту набуття особою статусу військовослужбовця під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можливе лише за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідач-1 зауважує, що станом на момент призову позивача на військову службу під час мобілізації 31 липня 2024 року ні він сам, ні ІНФОРМАЦІЯ_2 не володіли інформацією про його бронювання, тобто про наявність підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адже таких не було. Такі підстави виникли лише 04 серпня 2024 року у час, коли позивач уже набув статусу військовослужбовця, що є несумісним з бронюванням. Відсутність відомостей про те, що позивач повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_2 про обставини, які дають йому право на для відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить, що можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб позивач не скористався.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 травня 2023 року у справі № 260/1851/22 та від 18 січня 2024 року у справі № 280/6033/22.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідач-2 належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16 жовтня 2024 року, у встановлений судом строк відзиву та доказів не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказане, враховуючи неподання належно повідомленим відповідачем-2 відзиву та доказів у встановлений судом строк, суд вирішує цю справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 14 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належно засвідчену копію наказу про мобілізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до військової частини НОМЕР_2 та усіх доказів, які слугували підставою для його мобілізації; витребувано у військової частини НОМЕР_1 належно засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та усіх доказів, які слугували підставою для його прийняття.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 26 грудня 2016 року працює в МПП «Пласкоп» на посаді водія (наказ від 26 грудня 2016 року № 124).

Відповідно до розпорядження Львівської обласної військової адміністрації від 23 травня 2024 року № 455/0/5-24ВА «Про відповідність підприємств, установ, організацій критеріям та визначення їх критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» (з Додатком) МПП «Пласкоп» відповідає критеріям, визначеним у підпунктах 4 (підпунктах 1, 2, 3 пункту 1 Критеріїв), 5, 6 пункту 2 Порядку, та є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

До списку військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 06 червня 2024 року № 5/5-6554/0/2-24/1-11.1.1, під порядковим № 11 був включений водій ОСОБА_1

15 липня 2024 року Міністерство економіки України надало відповідь за № 220/6982/б «Щодо бронювання військовозобов`язаних» з погодженням указаного списку військовозобов`язаних МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Міністерством оборони України.

27 серпня 2024 року Міністерство економіки України видало наказ № 22475 «Про бронювання військовозобов`язаних за МПП «Пласкоп», яким наказано: забронювати за МПП «Пласкоп» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному підприємстві, за списком, погодженим Міністерством оборони України (від 15 липня 2024 року № 220/6982/б); надати заброньованим військовозобов`язаним відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 23 травня 2025 року.

Згідно з витягом з бази АІТС «Оберіг», доданим відповідачем до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 є таким, що заброньований у період з 04 серпня 2024 року (дата початку) по 04 серпня 2025 року (дата закінчення).

Також згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, номер запиту 258 (04 серпня 2024 року, 18:23), даними електронного сервісу РЕЗЕРВ+ ОСОБА_1 та інформацією з порталу ДІЯ результат бронювання за заявою № 732 (04 серпня 2024 року, 18:20) позивач заброньований до 04 серпня 2025 року.

30 липня 2024 року ОСОБА_1 вручено повістку на відправку на 31 липня 2024 року о 15:00 год.

31 липня 2024 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено медичний огляд позивача, за результатами якого його визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 31 липня 2024 року № 3054.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 липня 2024 року № 183 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 .

Позивач, уважаючи протиправними дії та наказ відповідача-1 щодо його мобілізації на військову службу під час дії воєнного стану, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій та наказу відповідача-1 щодо мобілізації позивача на військову службу під час дії воєнного стану.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі Закон № 1932, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з абзацами першим - другим частини першої статті 39 Закону № 2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232).

Згідно із статтею 1 Закону № 1932 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі статтею 2 Закону № 389 правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). Надалі указами Президента України, які Верховна Рада України затверджувала відповідними законами, строк дії воєнного стану в Україні продовжено та такий правовий режим діє й на сьогодні.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено та проведено загальну мобілізацію в Україні упродовж 90 діб. Надалі строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з указами Президента України, які щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону № 3543 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із абзацом тринадцятим частини першої статті 21 Закону № 3543 підприємства, установи і організації зобов`язані вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.

Абзацом другим частини першої статті 22 Закону № 3543 визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 22 Закону № 3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону № 3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Відповідно до статті 24 Закону № 3543 бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

За змістом приписів статті 25 Закону № 3543 бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють зокрема на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками. Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.

Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (далі - Порядок № 76, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 1 Порядку № 76 встановлено, що він визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану» (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).

У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати: строку проведення мобілізації, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі; строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку; 12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку; строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

За змістом пункту 8 Порядку № 76 підприємства, установи та організації, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період, подають список до Міноборони - підприємства, установи та організації, визначені ним критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період.

Список подається в електронній формі засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості) відповідно до Порядку бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу або у паперовій та/або електронній формі за формою згідно з додатком 1 разом з відповідним обґрунтуванням та довідкою про кількість військовозобов`язаних за формою згідно з додатком 2.

Центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, СБУ, Мінстратегпром проводять перевірку повноти заповнення списку, наявності наданого до нього обґрунтування, а також дотримання вимог щодо кількості військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню, та у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання списку подають його до Міноборони (СБУ, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони) для погодження.

За пунктом 10 Порядку № 76 з метою погодження списки, подані в паперовій та/або в електронній формі, крім поданих засобами Порталу Дія відповідно до пунктів 4-9 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) у строк не більш як 10 робочих днів з дня їх отримання.

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 76 за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

Відповідно до пункту 12 Порядку №76 з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.

Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Тобто з метою ведення районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки спеціального обліку військовозобов`язаних, резервістів, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на останніх покладено обов`язок із своєчасного повідомлення органу, в якому вони перебувають на військовому обліку, про наявність таких підстав.

Механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, визначений Порядком бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2024 року № 650 (далі - Порядок № 650, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (пункт 1 Порядку № 650).

Згідно з пунктами 12, 13, 17, 19 Порядку № 560 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками засобами Порталу Дія.

Списки подаються державними органами, підприємствами, установами, які включені до Єдиного переліку.

Керівник державного органу, підприємства, установи або уповноважена ним особа засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, формує списки після проходження ідентифікації та автентифікації.

Формування списку засобами Порталу Дія завершується накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису керівника державного органу, підприємства, установи або уповноваженої ним особи.

Сформований список перевіряється засобами Реєстру військовозобов`язаних з метою перевірки наявності особи в зазначеному Реєстрі.

У разі позитивного результату перевірки, проведеної відповідно до пункту 18 цього Порядку, засобами Реєстру військовозобов`язаних автоматично здійснюється переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки.

З моменту переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік він вважається заброньованим та йому надається відстрочка на період, визначений пунктом 2 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650.

За пунктом 20 Порядку № 650 військовозобов`язаний не підлягає бронюванню, про що керівнику державного органу, підприємства, установи повідомляється засобами Порталу Дія, у разі: відсутності в Реєстрі військовозобов`язаних відомостей про військовозобов`язаного; відсутності в Реєстрі військовозобов`язаних відомостей про перебування військовозобов`язаного у трудових відносинах з державним органом, підприємством, установою.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 650 інформація (відомості, дані) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (бронювання) відображається у військово-обліковому документі в електронній формі.

За приписами пунктів 22 - 23 Порядку № 650 за заявою працівника в електронній формі, поданою засобами Порталу Дія, може формуватися витяг про бронювання військовозобов`язаного (далі - витяг), який є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки. Витяг формується в електронній формі засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття його змісту. Витяг надсилається засобами Порталу Дія в електронний кабінет користувача.

Отже, за змістом наведених норм військовозобов`язаний вважається заброньованим з моменту переведення його на спеціальний військовий облік.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 (далі Положення № 154, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом дев`ятим пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до пункту 15 Положення № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний організовувати, серед іншого, проведення перевірок готовності підприємств до оповіщення та забезпечення явки громадян, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації та у воєнний час, на пункти збору або у військові частини, перевірок стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і виконання військово-транспортного обов`язку

Отже, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо заброньованих осіб з метою недопущення протиправних дій щодо них.

Суд встановив, що 31 липня 2024 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено медичний огляд позивача, за результатами якого його визнано придатним до військової служби, та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 липня 2024 року № 183 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» позивача призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_2 .

Суд ураховує, що станом на час вчинення дій та прийняття спірного наказу про мобілізацію позивача, тобто станом на 31 липня 2024 року в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформація про перебування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на спеціальному військовому обліку була відсутня.

Ця обставина підтверджується витягом з бази АІТС «Оберіг», доданим відповідачем до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 є таким, що заброньований у період з 04 серпня 2024 року (дата початку) по 04 серпня 2025 року (дата закінчення).

Суд встановив, що позивача заброньовано 04 серпня 2024 року на підставі заяви від 04 серпня 2024 року № 732, що підтверджується інформацію з порталу ДІЯ результат бронювання за заявою № 732 (04 серпня 2024 року, 18:20).

Посилання позивача на відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, номер запиту 258 (04 серпня 2024 року, 18:23), дані електронного сервісу РЕЗЕРВ+ ОСОБА_1 та інформацію з порталу ДІЯ результат бронювання за заявою № 732 (04 серпня 2024 року, 18:20), які додані до позовної заяви, безумовно підтверджують факт бронювання позивача до 04 серпня 2025 року, утім не спростовують даних витягу з бази АІТС «Оберіг», згідно з яким датою початку бронювання позивача є саме 04 серпня 2024 року.

Щодо посилання позивача на список військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час МПП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 06 червня 2024 року № 5/5-6554/0/2-24/1-11.1.1, який погоджений Міністерством оборони України, то суд зазначає, що такий список не є в розумінні Порядку № 76 та Порядку № 650 документом, що підтверджує наявність в особи підстав для відстрочки від мобілізації у зв`язку з її бронюванням.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку № 76 документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки, є витяг з рішення Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаних, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації.

А відповідно до пунктів 22 - 23 Порядку № 650 документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки є витяг про бронювання військовозобов`язаного, сформований в електронній формі засобами порталу «Дія».

Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що під час проведення мобілізаційних процедур 31 липня 2024 року позивач надавав відповідачу належний документ, передбачений пунктом 12 Порядку № 76, пунктами 22 - 23 Порядку № 650, для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки від мобілізації у зв`язку з бронюванням та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у встановлений законодавством спосіб.

Також за змістом приписів пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 3543, пункту 19 Порядку № 650 військовозобов`язаний вважається заброньованим з моменту переведення його на спеціальний військовий облік.

Однак у матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на спеціальному військовому обліку станом на дату його мобілізації 31 липня 2024 року, натомість інформацією з порталу ДІЯ результат бронювання за заявою № 732 (04 серпня 2024 року, 18:20) достеменно підтверджується, що на спеціальний військовий облік позивача поставлено 04 серпня 2024 року, що також узгоджується з даними витягу з бази АІТС «Оберіг», відповідно до якого датою бронювання позивача є 04 серпня 2024 року.

Отже, оскільки станом на 31 липня 2024 року позивач не мав належного підтвердження наявності в нього відстрочки (бронювання), відповідач під час здійснення мобілізаційних процедур 31 липня 2024 року стосовно позивача діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що за колом осіб бронювання стосується тільки військовозобов`язаних і є для них підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Своєю чергою, за приписами норм Закону № 2232 громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Позивач був призваний на військову службу 31 липня 2024 року під час мобілізації в умовах воєнного стану, тому з цієї дати він втратив статус військовозобов`язаної особи і набув статусу військовослужбовця.

Суд повторює, що позивача заброньовано 04 серпня 2024 року на підставі заяви від 04 серпня 2024 року № 732. Згідно з витягом з бази АІТС «Оберіг», доданим відповідачем до відзиву на позовну заяву, позивач є таким, що заброньований у період з 04 серпня 2024 року (дата початку) по 04 серпня 2025 року (дата закінчення).

Отже, саме з 04 серпня 2024 року позивач набув право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за пунктом 1 частини першої статті 23 Закону № 3543.

Водночас реалізація такого права позивача може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Факт наявності у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації після його призову на військову службу не може розглядатися як поважна причина для його звільнення з військової служби під час дії воєнного стану на підставі положень статті 26 Закону № 2232.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 22 травня 2023 року у справі № 260/1851/22, від 18 січня 2024 року у справі № 280/6033/22 та від 11 квітня 2024 року у справі № 520/7954/22, яку суд ураховує на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

З урахуванням викладеного у сукупності відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо мобілізації під час дії особливого періоду ОСОБА_1 , скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації» та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом правил статті 139 КАС України підстави для відшкодування судових витрат позивачу, якому відмовлено в задоволенні позову, відсутні.

Водночас згідно із частинами першою - другою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Суд відзначає, що у цій справі, яка пов`язана з виконанням військового обов`язку, позивач як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Втім за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією ІD: 5954-1234-5843-2394 від 03 жовтня 2024 року.

Отже, позивач помилково сплатив судовий збір у справі, в якій він відповідно до вимог пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

За цих обставин суд зазначає, що помилково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн може бути повернутий йому за його клопотанням, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Загір`я, Львівський район, Львівська область, 81168) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 23 травня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна