Справа № 360/285/24
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

26 травня 2025 року м. Дніпро Справа № 360/285/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24 у справі за адміністративним позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24, в якій просив суд змінити спосіб виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі № 360/285/24 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судових витрат по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 968,96 грн "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області сплатити судовий збір у сумі 968,96 грн на користь Державного бюджету України''.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суд від 27.05.2024 у справі № 360/285/24, зокрема, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 968,96 грн.

На виконання зазначеного рішення 08.07.2024 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

ДСА України, керуючись нормами статті 6 Закону, пред`явила виконавчий документ до виконання органу Державної виконавчої служби України.

Однак, орган державної виконавчої служби повернув зазначений документ на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки виконання цього рішення суду має здійснюватися центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування.

ДСА України, керуючись нормами статті 6 Закону, пред`явила виконавчий документ до виконання органу Державної казначейської служби України.

Проте, зазначений виконавчий документ був повернутий органом Казначейства без виконання у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області не має відкритих рахунків у органі Казначейства.

Таким чином, ДСА України як стягувач, в межах наданих Законом повноважень, здійснила всіх заходів, спрямованих на забезпечення виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду виданого 08.07.2024 у справі № 360/285/24, про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судових витрат по сплаті судового збору в дохід держави у розмірі 968,96 гривень, однак з причин, які не залежать від стягувача, а саме у зв`язку з тим, що ані органи Казначейства, ані органи державної виконавчої служби, на яких Законом покладені обов`язки щодо примусового виконання судових рішень, не можуть виконати зазначене рішення суду, а тому його виконання, на сьогодні є ускладненим та неможливим.

Одночасно, самим боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не вживається жодних заходів щодо виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду, виданого у справі № 360/285/24.

З урахуванням вказаного стягувач просить задовольнити вказану заяву.

Ухвалою суду від 08 травня 2025 року призначено до розгляду в порядку письмового провадження заяву Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24, запропоновано адвокату Галкіну Вячеславу Леонідовичу в інтересах ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області в строк до 13 травня 2025 року письмові пояснення з приводу заяви Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24.

Станом на дату розгляду заяви по суті сторонами письмові пояснення з приводу заяви Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24 не надано.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 15 квітня 2025 року №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали електронної справи, суд встановив таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України:

судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України (частина перша);

судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга);

невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом (частина третя).

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 360/285/24 задоволено повністю позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код 21108013, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу з повним робочим днем на підземних роботах з видобутку вугілля в шахтах періоду роботи з 01 січня 1999 року по 20 липня 2006 року на Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Привільнянська» Дочірнє підприємство ДХК «Лисичанськвугілля», яке в подальшому перейменовано у Відокремлений підрозділ шахта «Привільнянська» Державного підприємства «Лисичанськвугілля» та у Відокремлений підрозділ «Шахта Привільнянська» Відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею, машиністом підземних установок ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, гірничомонтажником підземним V розряду з повним робочим днем під землею.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 08 травня 2023 року перерахунок і виплату пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до страхового стажу з повним робочим днем на підземних роботах з видобутку вугілля в шахтах період роботи з 01 січня 1999 року по 20 липня 2006 року на Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Привільнянська» Дочірнє підприємство ДХК «Лисичанськвугілля», яке в подальшому перейменовано у Відокремлений підрозділ шахта «Привільнянська» Державного підприємства «Лисичанськвугілля» та у Відокремлений підрозділ «Шахта Привільнянська» Відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею, машиністом підземних установок ІІІ розряду з повним робочим днем під землею, гірничомонтажником підземним V розряду з повним робочим днем під землею, з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.).

08 липня 2024 року стягувачу видано виконавчий лист у справі № 360/285/24 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25 лютого 2025 року № 77305605 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернув без виконання виконавчий лист у справі № 360/285/24, виданий Луганським окружним адміністративним судом 08 липня 2024 року, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За визначенням, наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом (частина перша статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Отже, за рішенням суду про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судового збору у розмірі 968,96 грн стягувачем та боржником є державні органи.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є державним органом, виконання рішення суду про стягнення судового збору органами державної виконавчої служби неможливо в силу приписів частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження». Таке рішення має виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

При цьому, частиною другою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» застережено, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду (частина друга статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Відповідно до частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі Порядок № 845), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 845, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Разом з цим, як встановлено судом, у боржника - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відсутні відкриті рахунки в органах Казначейства Сумської області, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Виконання рішення суду про стягнення судового збору у спосіб, визначений частиною першою статті 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у даному випадку неможливо, оскільки стягувачем є державний орган.

Абзацом першим частини третьої статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Означена правова норма дає підстави для висновку, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом.

Відтак, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що виконання рішення суду у цій справі про стягнення судового збору у спосіб, визначений частиною першою статті 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області неможливо ані в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», ані в порядку, визначеному Порядком № 845, шляхом безспірного списання коштів з рахунків такого боржника - державного органу, ані в порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 360/285/24 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області сплатити до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.), у зв`язку з чим заяву про зміну способу виконання судового рішення належить задовольнити.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Державної судової адміністрації України про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення №360/285/24 у справі за адміністративним позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 360/285/24 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області до Державного бюджету України судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок на зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код 21108013, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська область, 40009) сплатити до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя Н.М. Басова