Справа № 420/32120/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/32120/23
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у відмові у листі від 02.09.2023 року за вих. № 943/18354 перерахувати розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 1 травня 2023 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 1 травня 2023 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684,00 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виготовлення та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 р. для перерахунку пенсії.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023 р.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набрало законної сили 25 січня 2024 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

14 листопада 2024 року Одеським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи.

04 лютого 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем, на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, в якій заявник просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненні на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі №420/32120/23, які виразилися у порушенні вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Наказу Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення заявника, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, у якої основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентна надбавка за вислугу років) розраховані виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (2681 грн.), а додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження військової служби, надбавка, таємність та премія) розраховані виходячи з цих основних видів грошового забезпечення.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що на виконання рішення суду відповідачем направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 1 січня 2023 року від 05 лютого 2024 №ЮО92809. Однак, в цій Довідці основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентна надбавка за вислугу років) розраховані виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (2681 грн.), але додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження військової служби, надбавка таємність та премія) розраховані виходячи із розрахункової величини 1762 грн., що відповідає прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року. Даний розрахунок відповідач здійснив на підставі листа Департаменту соціального захисту МО України від 14.11.2023 р. вих. №220/13/7642, про що є відповідний запис у вказаній Довідці. Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає протиправними. Заявник вказує, що фактичні розміри, вказаних в Довідці №ЮО92809 від 05.02.2024 року про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії не відповідають вимогам Постанови № 704, Постанови № 414 та Порядку № 260 та обчислені без врахування фактичних розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Вказує, що з метою примусового виконання рішення суду від 25.12.2023 року по справі №420/32120/23 заявник надав виконавчий лист №420/32120/23 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою від 05.12.2024 року старшим державним виконавцем Пхіденком О.С. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі № 420/32120/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиненні на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі №420/32120/23, які виразилися у порушенні вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Наказу Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір мого грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, у якої основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентна надбавка за вислугу років) має бути розраховані виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (2681 грн.), а додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження військової служби, надбавка таємність та премія) має бути розраховані виходячи з цих основних видів грошового забезпечення.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що у відповідності до чинного законодавства щомісячні (надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії-) додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) обчислюються виключно у відсотках до посадового окладу, розмір якого визначений шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684,00 грн.). Але, незважаючи на ці вимоги чинного законодавства, відповідач, керуючись письмовою вказівкою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 року вих. №220/13/7642, в порушенні вимог частини другої ст.ст. 17, 19 Конституції України, частини п`ятої ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини четвертої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підготував довідку про розмір грошового забезпечення апелянта станом на 01.01.2023 р., в якій додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливості проходження служби, надбавка за таємність та премія були обчисленні у відсотках до посадового окладу, який у свою чергу, розрахований шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на і січня 2018 року (1762,00 грн.). Апелянт зазначає, що, враховуючи посадовий оклад у фактичному розмірі 5230,00 грн., оклад за військовим званням у фактичному розмірі 1560,00 грн., надбавку за вислугу років у фактичному розмірі 3055,00 грн. та відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби - 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, її фактичний розмір має складати 6399,50 грн. ((5230,00 +1560,00 +3055,00) х 0,65). Враховуючи посадовий оклад у фактичному розмірі 5230,00 грн. та відсотковий розмір надбавки за таємність - 15 відсотків посадового окладу, її фактичний розмір має складати 784,50 грн. (5230,00 х 0,15). Враховуючи посадовий оклад у фактичному розмірі 5230,00 грн. та відсотковий розмір премії - 208 відсотків посадового окладу, її фактичний розмір має складати 10878,40 грн. (5230,00 х 2,08). За таких обставин, на думку апелянта, фактичні розміри, вказаних в Довідці №ЮО92809 року від 05.02.2024 року про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії не відповідають вимогам Постанови № 704, Постанови № 414 та Порядку № 260 та обчислені без врахування фактичних розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Крім того, апелянт вказує, що він вже звертався до суду з позовом щодо визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у зменшенні у грошовому виразі, вказаних в Довідці №10092809 року від 05.02.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, розмірів надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії. Ухвалою від 28.05.2024 року по справі №420/15890/24 суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що «правовідносини у цій справі підлягають вирішенню у порядку виконання відповідачем саме судового рішення, а питання, які виникають у зв`язку із виконанням рішення суду в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, адже в такий спосіб фактично нівелюється авторитет судового рішення, яке набрало законної сили».

29 березня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом 31.03.2025 року, в якому представник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року по справі №420/32120/23 відповідачем складено довідку №ЮО92809 від 05.02.2024 року.

Як зазначає позивач, в даній Довідці основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та процентна надбавка за вислугу років) розраховані виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (2681 грн.), але додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження військової служби, надбавка таємність та премія) розраховані виходячи із розрахункової величини 1762 грн., що відповідає прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо розрахунку додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (2684 грн.) під час розгляду даної справи не досліджувалось та у рішенні суду від 25.12.2023 не встановлювалось. Тобто, обставини невірного розрахунку розмірів додаткових видів грошового забезпечення відмінні від обставин, встановлених в межах справи № 420/32120/23, і слугують підставою для виникнення нових правовідносин, а не звернення позивача із заявою в порядку ст.383 КАС України.

Відтак, надавати оцінку діям відповідача в контексті приписів ст. 383 КАС України в межах розгляду справи № 420/32120/23 у суду підстав немає, оскільки є способом захисту порушеного права в іншій спосіб, ніж зазначено у судовому рішенні, та не було предметом спору та предметом розгляду у справі, а тому заявлена вимога є іншою позовною вимогою, яка має вирішуватись в окремому позовному провадженні, а отже, враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для її задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява позивача в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20, від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21, від 14 серпня 2023 року у справі № 480/279/21, від 08 вересня 2023 року у справі №640/21223/20 та від 20 грудня 2023 року у справі № 400/2839/22.

Згідно зі статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 06 серпня 2024 року у справі № 560/4755/20, від 14 серпня 2024 року у справі №580/5660/22, від 19 вересня 2024 року у справі № 400/3650/24.

Як встановлено судами, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року відповідачем складено довідку № ЮО92809 від 05.02.2024 про розмір грошового забезпечення, видана ОСОБА_1 , відповідно до якої посадовий оклад 12 тарифний розряд 5230,00 грн., оклад за військовим званням старший прапорщик 1560,00 грн., надбавка за вислугу років 45% - 3055,50 грн., надбавка за особливості проходження служби 65% - 4203,55 грн., надбавка за таємність 15%- 516,00 грн. Премія 208% - 7155,20. Всього 21720,25 грн.(а.с. 35).

Вважаючи невірним розмір надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність, премії, які зазначені у вищезазначеній довідці, позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

За своєю суттю вказана заява подана у зв`язку з неправильним, на думку позивача, виконанням відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що заявлена позивачем вимога є іншою позовною вимогою, яка має вирішуватись в окремому позовному провадженні.

При цьому, судом першої інстанції не прийнято до уваги, та не надано оцінки тим обставинам, що позивач вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у зменшенні у грошовому виразі, вказаних в Довідці №ЮО92809 від 05.02.2024 року про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року, розмірів надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2023 року відповідно до вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність та премії у грошовому виразі, обчислені виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, вказаних в Довідці №ЮО92809 від 05.02.2024 року про розмір мого грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року.

Проте, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі 420/15890/24, яка набрала законної сили, позивачу було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В ухвалі про відмову у відкритті позовного провадження суд зазначив, що предмет позову, фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 року по справі №420/32120/23 а обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнання протиправними дії відповідача щодо зазначення в довідці надбавки за особливості проходження військової служби, надбавку за таємність та премію у розмірах, які не відповідають вимогам чинного законодавства України - є одним із способів виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 25.12.2023 року по справі №420/32120/23.

Враховуючи обставини в даній справі, те що позивач звертався за захистом свого порушеного права у позовному провадженні і судом йому було відмовлено у відкритті позовного провадження та роз`яснено що правовідносини у справі №420/32120/23 підлягають вирішенню у порядку виконання саме прийнятого судового рішення, а питання, які виникають у зв`язку із виконанням рішення суду в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує сформовані та вже усталені позиції ЄСПЛ стосовно виконання судових рішень, які полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції («Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, пункт 34).

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану, зокрема у справах «Hornsby v. Greece» (заява № 18357/91, пункт 40), «Деркач та Палек проти України» (заяви № 34297/02 та № 39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява № 22774/93, пункт 74).

Відповідно до пункту 52 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ «Сокур проти України» (заява № 29439/02) зазначено про те, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Рекомендацій КМРЄ Rec(2003)16 щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у галузі адміністративного права (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law) держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Окрім того, як зазначено у пункті 5 Рекомендацій КМРЄ Rec(2004)20 щодо судового розгляду адміністративних актів (on judicial review of administrative acts) та пунктах 91-92 Пояснювальної записки до цих Рекомендацій: суд повинен бути наділений необхідними повноваження для забезпечення ефективного виконання рішення суду; виконання судових рішень є важливим аспектом ефективності контролю, і вкрай необхідно забезпечити виконання відповідними адміністративними органами рішень суду, повинна бути гарантована можливість забезпечення виконання адміністративним органом судового рішення. Ця Рекомендація схвалює Рекомендацію № R (2003) 16 щодо виконання адміністративних та судових рішень у сфері адміністративного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин у цій справі, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено Корнійчуку у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на те, що заява в порядку статті 383 КАС України має розглядатися судом першої інстанції, заява ОСОБА_1 не була розглянута по суті порушених в ній питань, справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження належного розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року -скасувати.

Справу №420/32120/23 направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2025 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко