Справа № 240/26029/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/26029/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за 64 дні затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2023 до 24.08.2023 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його було звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу з 06.02.2021 року, однак, відповідач протиправно не виплатив позивачу при звільненні індексацію грошового забезпечення в належному розмірі, в зв`язку з чим останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Як стверджує позивач, з цих підстав між ним та відповідачем Житомирським окружним адміністративним судом розглядався спір у справі №240/16722/21 й на виконання рішення суду від 17.06.2022 року у зазначеній справі відповідач 25.08.2023 сплатив індексацію грошового забезпечення в сумі 82 320,85 грн. Тому позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 22.06.2023 по 25.08.2023 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у цій справі позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду з постановленням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 скасовано, справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В зв`язку з цим ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 року продовжено розгляд цієї справи.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначає, що при звільненні відповідач не оскаржував виплачені йому суми, тому підстави для застосування до спірних правовідносин статті 117 КЗпП України відсутні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу з наказу від 06.02.2021 року № 34 командира Військової частини НОМЕР_1 позивач виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 06.02.2021 року.

Проте, у період проходження військової служби позивачу не в повному розмірі виплачувалось грошове забезпечення, що встановлено рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду у справах, зокрема, №№240/16722/21, 240/16730/21 та 240/18652/23.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі № 240/16722/21 за участю цих же сторін, як і у справі, що розглядається, відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018.

У справі №240/16730/21 прийняте рішення, яким зобов`язано відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги позивача у зв`язку зі звільненням його з військової служби за період з 29.01.2020 по 06.02.2021. На виконання цього рішення 22.03.2023 відповідачем сплачено виплату грошового забезпечення в сумі 72 594,06 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №240/18652/23 суд стягнув з відповідача на користь позивача 72 564,85 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 07.02.2021 (дня, наступного за днем виключення із списків особового складу частини) по 21.06.2023 включно (день, що передує дню виплати відповідачем 72 564,85грн. грошового забезпечення).

У цій справі, що розглядається, позивачем надано докази сплати відповідачем 25.08.2023 індексації грошового забезпечення в сумі 82 340,85 грн. на виконання судового рішення у справі №240/16722/21.

З посиланням на підтверджений факт несвоєчасного проведення відповідачем остаточного розрахунку при звільненні в частині індексації грошового забезпечення позивач звернувся з цим позовом, зазначивши періодом, за який слід стягнути з відповідача відшкодування за час затримки розрахунку, період з 22.06.2023 по 24.08.2023 року (проміжок часу між датою виплати грошового забезпечення в сумі 72 564,85 грн. та днем, що передує дню виплати індексації грошового забезпечення в сумі 82 340,85 грн.) або 64 календарних дні.

Обґрунтовуючи такий період стягнення середнього заробітку, позивач вказав, що період з 07.02.2021 по 21.06.2023 року, який передує періоду, заявленому в позові у цій справі, є предметом позовних вимог в іншій справі (справа №240/18652/23), тому, враховуючи цю обставину і те, що виплата індексації грошового забезпечення в сумі 82 340,85 грн. відбулась лише 25.08.2023, він вважає, що вправі самостійно визначити обсяг своїх вимог на момент припинення триваючого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку з ним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а приписи трудового законодавства застосовуються в тому випадку, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Питання проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством. Соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюється Законом України від 20 грудня 1999 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Однак, ні Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ні іншими нормативно-правовими актами, які регулювали питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби, не врегульовані питання порушення строків проведення розрахунків при звільненні військовослужбовців, а також наслідків такого порушення.

Відтак, в такому разі відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України застосуванню підлягають положення Кодексу законів про працю України.

За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України в чинній редакції передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового врегулювання, передбаченого частиною 1 статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, але не більш як за шість місяців.

Позивач, не виплативши відповідачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, вчинив протиправно. Враховуючи, що виплата належного позивачу при звільненні грошового забезпечення відбулася 25.08.2023, до спірних правовідносин належить застосовувати ст.117 КЗпП України в чинній редакції, яка передбачає обмеження виплати шістьма місяцями.

Період шість місяців на день розрахунку 25.08.2023 складає 183 календарних дні, однак позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку в межах цих шести місяців за 64 календарних дні, що береться судом до уваги.

Отже, зважаючи на те, що в межах розгляду даної справи з`ясовано, що відповідачем при звільненні позивача зі служби не проведено з останнім повного розрахунку, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період, зазначений ним у позові.

При цьому суд позбавлений можливості обрахувати строк, в межах якого відповідач притягнений до відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку у справі №240/18652/23, а тому не може дійти висновку, що відповідальність строком у шість місяців вже вичерпана відповідачем.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за 64 дні затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2023 до 24.08.2023 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації. При цьому, розрахунок середнього заробітку позивач не виконував.

Визначаючись із розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд бере до уваги правила обчислення середнього заробітку, встановлені "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), пунктом 8 якого передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В матеріалах справи наявна довідка відповідача від 04.07.2023 (а.с.15), з якої вбачається, що середньоденний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становить 383,26 грн.

Отже, розмір середнього заробітку позивача за 64 календарних дні складає 24 528,64 грн.

Щодо способу захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного і належного захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати інший спосіб захисту, стягнувши з відповідача конкретну суму такої компенсації, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2023 по 24.08.2023 у сумі 24 528,64 грн.

Підсумовуючи наведене, виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 143, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код за ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стянути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 64 дні затримки розрахунку при звільненні за період з 22.06.2023 до 24.08.2023 року у сумі 24 528,64 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

26.05.25