Справа № 120/287/25
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2025 р. Справа № 120/287/25

Вінницький окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Бошкової Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Свистун Н.Л.

представника позивача Шевченка В.В.,

представника відповідача Пенської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП"

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними податкових повідомлень - рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" (далі - ТОВ "ВНП" позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області відповідач) про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на підставі акту фактичної перевірки встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилянтів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального", а також п. 1 ст. 28 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального".

У відповідності до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і ст. 73 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилянтів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" застосовано штрафні санкції на загальну суму 16 294 500,00 грн.

При цьому, як зазначає позивач, підставами для накладення штрафних санкцій стало те, що в період з 04.01.2023 по 13.01.2023 на акцизних складах ТОВ "ВНП" здійснено господарську діяльність із зберігання пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального. Разом з тим, в січні 2023, працівником ТОВ "ВНП" помилково підтверджено прийняття в ЄРАН других примірників акцизних накладних, що свідчить про нібито, отримання на акцизні склади нафтопродуктів, які були предметом перевірки податкового органу. Як зауважує представник позивача, що працівник підприємства не маючи в наявності первинних документів, а саме: Актів прийому - передачі товару на АЗС, здійснив дії на безпідставне підтвердження отримання нафтопродуктів від ТОВ "Вілара".

Однак, оприбуткування на АЗС, вказаного в акті перевірки пального, відбулося в день отримання його за актами приймання - передачі, про що свідчать записи в книгах обліку надходження нафтопродуктів на АЗС. Разом з тим, контролюючим органом книги обліку не перевірялися під час проведення перевірки.

Тому, позивач наполягає, що ТОВ "ВНП" не здійснювало на акцизних складах господарську діяльність із зберігання пального без ліцензії на право зберігання пального. А пальне на АЗС оприбутковано ТОВ "ВНП" в дні, коли були наявні діючі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

У зв`язку з чим, позивач вважає, що застосовані ГУ ДПС у Вінницькій області фінансові санкції у вигляді штрафів суперечать діючому законодавству.

Ухвалою від 14.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

15.01.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 20.01.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20.02.2025.

05.02.2025 представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов, яким заперечує заявлені позовні вимоги. Крім іншого зауважує, що позивач обгрунтовуючи позовні вимоги не врахував обов`язкової умови - наявності місця оптової торгівлі, оскільки наявна у товариства ліцензія від 01.12.2022 № 0168 не передбачає наявності такого місця, тобто без місця оптової торгівлі.

Також, відповідач зауважує, що на момент набуття прав користування АЗС ТОВ "НВП", отримані обсяги пального від ТОВ "Вілара" зазначені в акті перевірки, перебували в резервуарах без їх фізичного переміщення. Тобто, приймання-передача пального здійснювалась в межах АЗС за однією адресою, з використанням одних і тих самих потужностей та однієї території.

Таким чином, доводи позивачів в частині того, що дата виписки акцизної накладної не підтверджує дату надходження пального на АЗС, при цьому підтвердними документами, в ситуації, що виникла є саме акти прийому-передачі, які підтверджують дату отримання товару, є необгрунтованими, оскільки фактично переміщення товару не відбувалося.

З приводу помилкового підтвердження працівником товариства в ЄРАН отримання на акцизні склади пального, що мало відбутись за актом приймання-передачі, представник відповідача зазначає, що нормами п. 231.7 ст. 231 ПК України передбачено в разі допущення помилок при складанні та реєстрації акцизних накладних в ЄРАН передбачений механізм виправлення, шляхом складання розрахунку коригування та реєстрації його в Єдиному реєстрі акцизних накладних. Водночас, позивачем не здійснено жодного коригування.

З підстав зазначеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" представником позивача до суду подано відповідь на відзив, якою заперечує доводи, викладені у відзиві на адміністративний позов.

20.02.2025 в ході підготовчого судового засідання, головуючою суддею, протокольною ухвалою занесеною до журналу судового засідання оголошено перерву в судовому засіданні та зобов`язано представника позивача надати до суду докази своїх повноважень.

07.03.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду подано заяву про підтвердження повноважень представника у справі.

10.03.2025, підчас підготовчого судового засідання, судом протокольною ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні та надано час сторонам для надання додаткових доказів.

01.04.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів, а саме: Z звіти денних звітів РРО АЗС ТОВ "ВНП" і копію договору про залік зустрічних однорідних вимог від 03.04.2023.

02.04.2025 через підсистему "Електронний суд" представником позивача до суду подано клопотання про витребування доказів.

03.04.2025 в ході підготовчого судового засідання, судом протокольною ухвалою занесеною до журналу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 03.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справ до розгляду по суті на 23.04.2025.

23.04.2025 під час розгляду справи по суті судом встановлено, що ТОВ "ВНП" орендує АЗС у ТОВ "Вілара", у зв`язку з чим суд зобов`язав позивача надати до наступного судового засідання копії договорів оренди відповідних АЗС та оголошено перерву. Судове засідання призначено на 15.05.2025.

14.05.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем до суду подано витребуванні докази.

15.05.2025 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, а також зауважив, що податковим органом підчас проведення перевірки не взято до уваги акти прийому-передачі, які свідчать про отримання підприємством на склади пального та журнали обліку. Також, погодився, що стороною позивача порушено ведення податкового обліку щодо належного підтвердження прийняття акту накладних, при цьому зауважив, що мають застосовуватися інші наслідки, а не прийняття ППР щодо належного зберігання паливно-мастильних матеріалів без наявності ліцензій.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив, просив в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви, наведені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що встановлені перевіркою порушення податкового законодавства в дійсності мали місце. При цьому, акцентував увагу, що початок зберігання пального розпочався з моменту його отримання, що підтверджується прийняттям акцизної накладної.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області на проведення документальної планової виїзної перевірки від 12.06.2024 № 3208к та направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки від 28.06.2024 № 4415, № 4416, № 4419 працівниками ГУ ДПС у Вінницькій проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ВНП": період діяльності з 10.11.2022 по 31.03.2024 в частині перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати акцизного податку, дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо обліку та обігу пального.

Під час перевірки встановлено порушення вимог частини першої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", статті 28 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-1X "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме ТОВ "ВНП" в період з 04.01.2023 до 26.01.2023 на 27 (двадцяти семи) акцизних складах здійснювало господарську діяльність зі зберігання пального без відповідних дозвільних документів, зокрема, ліцензій на право зберігання пального. За наслідками перевірки складено Акт від 15.08.2024 № 29067/02-32-07-12/45125844.

13.09.2024 до ГУ ДПС у Вінницькій області подано заперечення ТОВ "ВНП" від 11.09.2024 № 80 на акт документальної планової виїзної перевірки від 15.08.2024 № 29067/02-32-07-12/45125844.

За результатами розгляду заперечення ТОВ "ВНП" Комісія з розгляду заперечень ГУ ДПС у Вінницькій області залишила його без задоволення, а висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 15.08.2024 № 29067/02-32-07-12/45125844 - без змін.

На підставі висновків Акта документальної планової виїзної перевірки в 15.08.2024 № 29067/02-32-07-12/45125844 ГУ ДПС у Вінницькій області до ТОВ "ВНП" застосовано фінансові санкції винесено: - податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33253/02-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33286/02-32-09-01/45125844 на суму 1 810 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33296/02-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33299/02-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33306/02-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33310/02-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33315/2-32-09-01/45125844 на суму 603 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33318/02-32-09-01/45125844 на суму 1 810 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33323/02-32-09-01/45125844 на суму 1 810 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33332/02-32-09-01/45125844 на суму 810 500,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33341/02-32-09-01/45125844 на суму 414 000,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33345/02-32-09-01/45125844 на суму 1 207 000,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33351/02-32-09-01/45125844 на суму 1 207 000,00 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення рішення від 27.09.2024 № 33353/02-32-09-01/45125844 на суму 1 207 000,00 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись з висновками документальної планової виїзної перевірки та вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, товариство звернулось з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь- які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Ліцензії на всі види діяльності, передбачені цією статтею, видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.

За визначенням статті 1 Закону України №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини 8 статті 15 Закону №81/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

За положеннями ч. 33-34 статті 15 ЗУ №481/95-ВР ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Згідно з ч. 38 статті 15 ЗУ №481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії (ч. 44 статті 15 ЗУ №481/95-ВР).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства (ч. 46 статті 15 Закону №481/95-ВР).

Згідно з нормами статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

В свою чергу, за положеннями п. 212.3.4 п. 212 ст. 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Відповідно до п. 117.3 статті 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

За нормами п. 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Крім того, відповідно до положень п. п. 230.1.2 п. 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані:

а) зареєструвати усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового та масові витратоміри у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) зареєструвати усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового;

в) надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, технологічну схему встановлення витратомірів-лічильників спирту етилового та/або масових витратомірів засобами електронного зв`язку не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня встановлення витратомірів-лічильників спирту етилового та/або масових витратомірів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює порядок реєстрації платників акцизного податку є Порядок електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 № 408 (далі - Порядок № 408).

В силу пункту 4 Порядку № 408 юридичні особи (зокрема юридичні особи, що ведуть облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи), постійні представництва та фізичні особи - підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Згідно із абзацом 5 пункту 5 Порядку № 408 без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі.

Статтею 128-1 Податкового кодексу України визначено відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах та/або місцях виробництва окремих видів продукції.

Так, документальною перевіркою здійснення господарських операцій із отримання пального встановлено, що ТОВ "ВНП" у період з 04.01.2023 по 13.01.2023 на акцизних складах № 1019247, № 1019258, № 1019266, № 1019270, № 1019272, № 1019253, № 1019254, № 1019255, № 1019250, № 1019249, № 1019260, № 1019268, № 1019259, № 1019267, № 1019262, № 1019248, № 1019256, № 1019246, № 1019251, № 1019252, № 1019257, № 1019261, № 1019263, № 1019264, № 1019265, № 1019269, № 1019271 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального.

При цьому, податковим органом враховано, що - наявності місця оптової торгівлі наявна у позивача ліцензія від 01.12.2022 року № 01684 не передбачала такого, тобто без місця оптової торгівлі.

Також під час перевірки встановлено, що відповідно до наданих договорів оренди автозаправних комплексів та поданих довідок про розпорядника акцизного складу пального, а також податкових форм J0210301 (щодо резервуарів, витратомірів та рівнемірів), ТОВ "ВНП" у період з 04.01.2023 по 13.01.2023 використовувало орендовані акцизні склади пального (АС) з наявним резервуарним парком. За адресами, кількістю резервуарів та заводськими номерами рівнемірів ці АС є ідентичними тим, що використовувалися ТОВ "Вілара". Це свідчить про те, що на момент набуття ТОВ "ВНП" права користування АЗС, обсяги пального, отримані від ТОВ "Вілара", вже перебували в резервуарах без їх фізичного переміщення.

Отже, наведені висновки спростовують аргументи позивача щодо того, що дата виписки акцизної накладної не підтверджує дату надходження пального на АЗС. Крім того, акти приймання-передачі, на які посилається позивач, як на доказ отримання товару, не можуть вважатися належним та достатнім доказом відповідно до норм ст. 73 та ст. 76 КАС України, оскільки містять лише дату їх складання - 13.01.2023, тоді як зазначений строк поставки - "січень 2023 року" - є невизначеним.

З приводу твердження позивача про те, що працівником товариства помилково підтверджено в ЄРАН отримання на акцизні склади пального, що мало відбуватись за актом приймання-передачі, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм п. 231.1. ПК України визначено, що платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Пунктом 231.2 ст. 231 ПК України визначено, що форма та порядок заповнення акцизної накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 231.3 цієї ж статті унормовано, що акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.

Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Платник податку - розпорядник акцизного складу пересувного, акцизний склад пересувний якого використовувався при ввезенні пального або спирту етилового на митну територію України, завжди складає акцизні накладні при реалізації такого пального або спирту етилового з такого акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного або акцизного складу.

Перехід права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, від одного суб`єкта господарювання до іншого вважається реалізацією пального або спирту етилового з одного акцизного складу пересувного до іншого. При цьому суб`єкт господарювання, від якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається особою, яка реалізує пальне, а суб`єкт господарювання, до якого переходить право власності на таке пальне або спирт етиловий, вважається отримувачем пального або спирту етилового.

Пунктом 231.4 ст. 231 ПК України визначено, що право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.

Пунктом 231.5 ст. 231 ПК України унормовано, що при реалізації пального або спирту етилового особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального або спирту етилового. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального або спирту етилового, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального або спирту етилового суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Також, п. 231.6 ст. 231 ПК України передбачено, що реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється зокрема:

- першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу;

другого примірника акцизної накладної - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за днем отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний розпорядником акцизного складу/акцизного складу пересувного - отримувачем пального або спирту етилового;

розрахунку коригування - не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою його складання.

З метою отримання особою, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зареєстрованого в Єдиному реєстрі акцизних накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних отримувачем пального або спирту етилового, така особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру акцизних накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі акцизних накладних та отриманим особою, яка реалізує пальне або спирт етиловий.

Отже, ТОВ "Вілара" відповідно до вимог Податкового кодексу України склало та зареєструвало в ЄРАН перші примірники акцизних накладних у день передачі пального на акцизні склади ТОВ "ВНП". Водночас позивач, згідно з вимогами статті 231 ПК України, підтвердив отримання пального на акцизні склади шляхом реєстрації в ЄРАН других примірників акцизних накладних.

Крім того, суд бере до уваги зауваження податкового органу про те, що підтвердження отримання акцизних накладних здійснювалося з використанням електронного цифрового підпису керівника товариства.

Разом з тим, позивач наполягає, що працівником товариства помилково було підтверджено в ЄРАН отримання на акцизні склади пального, що мало відбутися згідно акту прийому-передачі.

Однак суд акцентує увагу, що пунктом 231.7 статті 231 ПК України передбачено, у разі, якщо після реалізації пального або спирту етилового відбувається повернення частини чи всього обсягу пального (або спирту етилового) особі, яка його реалізувала, або виникає потреба у виправленні помилок, допущених при складанні акцизної накладної, показники такої накладної підлягають коригуванню шляхом складання розрахунку коригування та його реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Таким чином, якщо позивач вважав, що підтвердження отримання пального на акцизні склади в ЄРАН було здійснене помилково, то з урахуванням вищевказаної норми слід зауважити: законодавством передбачено механізм виправлення таких помилок шляхом складання відповідного розрахунку коригування та його реєстрації в ЄРАН. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем було здійснено відповідне коригування.

А тому, суд доходить до висновку, що наведені обставини підтверджують факт порушення позивачем норми ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та п. 1 ст. 28 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистиляторів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального".

Стосовно доводів представника позивача в частині того, що ГУ ДПС у Вінницькій області не вірно застосувало норму права, якою передбачено відповідальність за зберігання пального без відповідної ліцензії, а саме ст. 73 Закону № 3817-ІХ від 18.06.2024, оскільки Закон № 3817-ІХ від 18.06.2024 набрав чинності лише 27.07.2024. При цьому, набрання чинності Законом № 3817-ІХ від 18.06.2024 відбулося після вчинення та завершення триваючого правопорушення, яке тривало у період з 10.11.2022 по 31.03.2024, а тому за фактом зазначеного правопорушення не можуть застосовуватися штрафні санкції передбачені Законом № 3817-ІХ від 18.06.2024, оскільки закон не має зворотної дії в часі, суд зазначає про таке.

Суд зазначає, що з 27.07.2024 набрав чинності Закон України від 18.06.2024 № 3817-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі Закон № 3817).

Відповідно до частини 1 Розділу XII Прикінцевих положень Закону № 3817, встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім встановлених нормою виключень.

Частиною 2 Розділу XII Прикінцеві положення встановлено, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами) (далі - Закон) і Постанова Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 346) втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону.

Положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Так, оскільки перевірка проведена та винесено податкові повідомлення-рішення після набрання чинності Закону № 3817, відтак, в даному випадку застосуванню підлягають норми цього закону.

Отже, із зазначеного слідує, що податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за порушення норм Закону № 3817 та Закону № 481 у період дії Закону № 481, в розмірі, установленому ст. 73 Закону № 3817.

Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем обгрунтовано законність спірних рішень.

Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірні рішення є законними та обґрунтованими.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Згідно з ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про відмову у задоволенні позовної заяви.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВНП" (вул. Київська, 64, с. Корделівка, Хмільницький район, Вінницька область, 22445, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Повний текст рішення сформовано 26.05.2025.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна