Справа № 556/1316/25
Суддя: Котик Л.О.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 556/1316/25
Номер провадження 2-а/556/24/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 05 вересня 2024 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 05 вересня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 травня 2025 року у Володимирецькому відділі державної виконавчої служби у Вараському районі отримав постанову старшого державного виконавця Володимирецького відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Годунок В.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №77876640 від 24.04.2025 щодо виконання постанови №3577 від 05 вересня 2024 року про накладення відносно нього адміністративного стягнення, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно вказаної постанови, 21.08.2024, о 14 год. 11 хв. в Чернівецькому обласному збірному пункті м. Чернівці, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №3143. Видача направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією визначено додатком 11 ПКМУ № 560 від 16.05.2024 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджено наказом МО № 402 від 14.08.2008 та зареєстровано в МЮ 17.11.2008 за № 1109/15800, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП і за що його притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В даній справі, в порушення вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення був складений у відсутності ОСОБА_1 та не вручений і не надісланий останньому, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виносилася у його відсутності, без належного повідомлення, тобто справа фактично була розглянута без його участі. Від проходження медичного огляду він не відмовлявся.

Окрім того, постанова складена на ОСОБА_1 , позивач по батькові « ОСОБА_3 »

Позивач вважає, що на підставі вищевикладеного, його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

На підставі наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Вказаний позов надійшов до суду 08 травня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали провадження, які слугували підставою для винесення постанови № 3577 по справі про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2024 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

22 травня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, вважають що позов є необґрунтованим та безпідставним з наступних підстав.

21.08.2024, ОСОБА_1 , будучи громадянином, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, отримавши направлення № 3143 від 21.08.2024 на медичний огляд ВЛК № 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою визначення ступеню придатності до військової служби в Збройних Силах України, від проходження медичного огляду відмовився.

В подальшому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника Чернівецького РТЦКтаСП №3577 від 05.09.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу).

Абзацом 3 частини 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 18.05.2024 р.) визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. Відповідно до п. 1.3 розділу | Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від 14.08.2008 р. (надалі Положення про ВЛК) одним з основних завдань військово-лікарської експертизи є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.

Відповідно до п. 3.1. зазначеного Положення медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Виходячи з приписів даного Положення про ВЛК та Положення № 154 не міститься заборони щодо направлення військовозобов`язаного для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби в день виявлення такого військовозобов`язаного, зважаючи на покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдання щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

На підставі викладеного, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає, що діяв виключно в рамках своїх повноважень відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

23.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було відомо відповідачу, однак направлення на ВЛК складали представники ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскаржувана постанова складена на ім"я - ОСОБА_1 , позивач по батькові записаний « ОСОБА_3 ».

Акт про відмову у проходженні медичного огляду від 21.08.2024, складено одноосібно старшим солдатом ОСОБА_4 , а не комісією та у відсутності свідків. В Акті ручкою записана дата складання Акту, що є грубим порушенням. Також в Акті зазначено на початку прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 . Однак далі, роз`яснення прав та обов`язків, попередження про кримінальну та адміністративну відповідальність, значиться прізвище та ініціали ОСОБА_5 . Також позивач стверджує, що в Акті жодних пояснень не давав.

На підставі вищенаведеного, просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Позивач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Належним чином повідомлений представник відповідача в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Клопотань не заявлено.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, у разі неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

05 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 винесено постанову №3577 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в сумі 17000 грн.

Як зазначено у спірній постанові, відповідно до матеріалів адміністративної справи 21.08.2024, о 14 год. 11 хв. в Чернівецькому обласному збірному пункті м. Чернівці, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №3143. Видача направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією визначено додатком 11 ПКМУ № 560 від 16.05.2024 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджено наказом МО № 402 від 14.08.2008 та зареєстровано в МЮ 17.11.2008 за № 1109/15800.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 у визначену дату на розгляд адміністративної справим особисто не з`явився, про поважність причин неявки в належний спосіб не повідомив.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, якає є бланкетною тобто такою що відсилає до абз.3, ч.1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», кваліфікуюча обставина визнається вчинення цього правопорушення в особливий період. У зв`язку із чим уповноваженою особою складено адміністративний протокол, серії ЧРТЦК№ 1114 від 21.08.2024.

Судом встановлено, що вищевказана постанова складена на ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 (паспорт, серії НОМЕР_1 , виданий 13 квітня 2012 Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області). Інші анкетні дані збігаються.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

24 лютого 2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 69/2022 запроваджено загальну мобілізацію.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 і на даний час в Україні діє особливий період.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок № 560), до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів під час мобілізації громадяни викликаються з метою, зокрема, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У пункті 28 Порядку № 560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно із пунктом 30-2 Порядку № 560, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

- централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;

- друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Із матеріалів справи суд встановив, що позивач не був, відповідно до цих вимог, повідомлений про необхідність проходження медичного огляду, оскільки, відповідні докази у матеріалах справи відсутні.

Відтак, відсутність належного повідомлення виключає можливість виконання обов`язку позивачем та свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Окрім того, пунктом 74 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 21.08.2024 за №3143 видано направлення ОСОБА_1 для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

21.08.2025 відповідальним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_4 , у відсутності свідків складено акт про відмову від проходження медичного огляду.

Згідно даного Акту, в графі 2 зазначено анкетні дані позивача, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: с. Новаки Рівненської області; сімейний стан: одружений; місце проживання: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 місце роботи, посада не працює номер телефону НОМЕР_2 ; документ, що підтверджує особу: паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 13.04.2012.

А далі зазначено:

Громадянину: ОСОБА_7 повідомлено про те, що він відповідає абз.3, ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» майбутнім військовослужбовцям, зобов`язаним пройти медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби.

Громадянину: ОСОБА_7 роз`яснено ст. 210-1 КУпАП, про адміністративну відповідальність за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

Громадянину: ОСОБА_7 роз`яснено ст. 336, 337 КК України та саме: Звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовим особу з числа резервістів в особливий період, та Звільнення від військового обліку або навчальних (спеціальних) зборів

Громадянин ОСОБА_8 з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби, отримавши направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії, відмовився проходити медичний огляд, при цьому заявив наступне : "Хочу дозбирати виписки з лікарні і тоді повноцінно пройти ВЛК".

Тобто в Акті роз`яснено обов`язок, передбачений абз.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та попереджено про адміністративну відповідальність за ст.210-1 КУпАП, роз`яснено наслідки, передбачені ст.ст.336, 337 КК України ОСОБА_5 , тобто зовсім іншій особі, а не ОСОБА_1 ..

Окрім того не зрозуміло, чому направлення складалося в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а Акт про відмову в проходженні медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року витребовувалися з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали провадження, які слугували підставою для винесення постанови № 3577 по справі про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2024 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Однак ухвала не виконана, не надано суду протокол про про адміністративне правопорушення та інші матеріали, які слугували, притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

05.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову №3577 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Так, згідно з п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За п.п. 1, 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку:

- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Позивач зазначив, що повісток йому не вручено, від явки в ТЦК він не відмовлявся. Вказував, що якщо працівники ТЦК лише направляють для проходження ВЛК, то є очевидним, що факт відмови від проходження ВЛК могла б зафіксувати тільки така комісія, а не старший солдат ОСОБА_4 .. Відповідач міг би притягнути позивача тільки за факт відмови від отримання направлення для проходження комісії. Однак долучений до відзиву Акт суд не може взяти до уваги, оскільки він складений зовсім на іншу особу - ОСОБА_5 , складений одноосібно - старшим солдатом ОСОБА_4 , у відсутності свідків, з рядом порушень.

Дані твердження відповідачем не спростовані.

Позивач зауважував, що він жодного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не вчиняв, тобто не вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст..254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

А як зазначено в ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що протокол відносно нього складено без повідомлення останнього. Аналогічні порушення були допущені і під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки позивачу не було відомо про наявність матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності і вказана справа розглянута без участі останнього, що підтверджується фактом відсутності підпису про вручення йому постанови, або ж відмови від отримання постанови, чим позбавлено позивача прав, гарантованих Контитуцією України та ст. 286 КУпАП. Не надано будь-яких належних доказів і про те, що ОСОБА_1 отримав належне оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 05 вересня 2024 року.

Крім того, постанова №3577 по справі про адміністративне правопорушення винесена відносно ОСОБА_1 . Позивач - ОСОБА_1 .

Належних і допустимих доказів на спростування даних обставин, відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, суд констатує, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. ( ст.245 КУпАП)

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону відповідачем дотримані не були ( не з"ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 ).

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач не ставить питання про стягнення судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись на підставі ст.ст. 7, 210, 247, 279, ч.1 ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 05 вересня 2024 року, задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , полковником ОСОБА_2 №3577 від 05 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити.

У відповідності до п.15.5) розділу У111 Перехідні положення КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, через Володимирецький районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .