Справа № 308/6463/25
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Ракушинець Андрій Андрашович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Ракушинець Андрій Андрашович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2025 вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених статтями 160, 161, ч.1 ст. 123 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Так, в ухвалі від 12.05.2025 було вказано на те, що:

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 18 листопада 2024 року відповідачем складено постанову про адміністративне правопорушення, а саме за відмову від проходження медичного огляду військово лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У позовній заяві вказано на те, що дана Постанова не була вручена позивачу у справі, складена без його участі. Не забезпечено право на подання пояснень та заперечень по суті справи.

Як вказує позивач, про існування оскаржуваної Постанови позивачу стало відомо, коли було списано з банківського рахунку ДВС кошти в рахунок сплати штрафу 28.04.2025р. Позивач звернувся за допомогою до адвоката, який допоміг завантажити застосунок Дія та отримати Постанову ДВС про завершення виконавчого провадження від 28.04.2025р.

При цьому вказано на те, що оскільки весь цей час позивач перебуває на службі в Збройних силах України та не має доступу до інтернету, він не міг раніше узнати про порушення його прав, у зв`язку з чим просить поновити строк для звернення до суду з позовом.

Слід зазначити, що жодних доказів на підтвердження наведеному представник позивача до суду не надає.

Окрім того, відсутнє клопотання про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оцінюючи поважність цієї причини, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Представником позивача у позовній заяві, вказано лише обставини, а саме щодо того, за яких обставин йому стало відомо про існування оскаржуваної постанови , жодних інших підстав та доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом не наведено.

При цьому як уже зазначалося не заявлено і самого клопотання про поновлення строку звернення із позовом до суду.

Для усунення недоліків позовної заяви було надано час, а саме десять днів з моменту отримання копії ухвали.

23.05.2025 від представника позивача адвоката Ракущинця А.А.. надійшло клопотання про поновлення строку.

Так адвокат вказує на те, що постанову по справі про адміністративне правопорушення № 4462-1 від 18.11.2024р., винесена ІНФОРМАЦІЯ_3 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушенні за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та призначено штраф у розмірі 25500 грн., не була вручена позивачу у справі, складена без його участі. Не забезпечено право на подання пояснень та заперечень по суті справи.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф у розмірі 25 000 грн.

Про існування оскаржуваної Постанови позивачу стало відомо, коли було списано з банківського рахунку ДВС кошти в рахунок сплати штрафу 28.04.2025р. Позивач звернувся за допомогою до адвоката, який допоміг завантажити застосунок Дія та отримати Постанову ДВС про завершення виконавчого провадження від 28.04.2025р.

Представник позивача зазначає, що оскільки весь цей час позивач перебуває на службі в Збройних силах України та не має доступу до інтернету, він не міг раніше узнати про порушення його прав, у зв`язку з чим просить поновити строк для звернення до суду з позовом.

Так, адвокат зазначає, що позивач у справі, мобілізований до Збройних сил України 19.11.2025р. і перебуваючи там по сьогоднішній день як солдат ВЧ НОМЕР_1 копії військового квитка, а саме сторінки 17 додані як додаток до позовної заяви, тривале відрядження у іншу військову частину копія Посвідчення про відрядження № 26 від 14.01.2025р. для виконання бойових завдань, дає підстави стверджувати про наявність поважних причин пропуску процесуального строку та неможливості реалізувати свої права в судовому порядку, зокрема: 1. Обмеження доступу до правової допомоги, перебуваючи 24/7 у військовій частині з дати складення оскаржуваної Постанови по сьогоднішній день та зоні виконання бойових завдань у тривалому відрядженні. 2. Фізично виснажливий стан взяття участі у захисті держави та перебування в окопах людини 1970 року народження, якій 55 років. 3. Психологічно виснажливий стан перебування під обстрілами в зоні виконання бойових завдань, коли неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

Також, адвокат просить взяти до уваги повагу до особливого статусу військовослужбовця позивача у справі, враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку, обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Враховуючи вищевикладене, просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом.

Суд, ознайомившись із клопотанням представника позивача та матеріалами справи констатує, що недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху в повному обсязі не усунуто.

Так, у клопотанні містяться лише виклад обставин, які на переконання адвоката є поважними причинами пропуску позивачем строку на оскарження постанови. Поряд із цим жодного підтвердження, письмових доказів тому коли саме та за яких обставин ОСОБА_1 довідався з його слів про накладення на нього адміністративного стягнення матеріали справи не містять, таких до клопотання про поновлення строку також не додано.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом ч. 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами першою та третьою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду детально роз`яснив у пункті 57 Постанови Верховного Суду від 29 листопада 2024 року у справі № 120/359/24, що проходження військової служби за мобілізацією може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з таких причин: 1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду. 2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори. 3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, зокрема копії ордеру, позивач не обмежений у доступі до правової допомоги, оскільки, звернувся до суду через свого представника адвоката Ракущинець А.А. договір з яким було укладено 07.05.2025 року.

Крім того, згідно копії військового квитка, ОСОБА_1 18.11.2024 року мед.комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний придатним до військової служби. З 19.11.2024 проходить службу у в/ч НОМЕР_1 . Найменування посади і військово-облікової спеціальності (посадова кваліфікація) - робітник підсобний будівельних робіт. Згідно посвідчення про відрядження ОСОБА_1 у період з 14.01.2025 по 14.02.2025 року відреджений до м.Ізмаїл, Одеської області для виконання бойових (спеціальних) завдань. Тобто у період з 18.11.2024 по 14.01.2024 року та у період з 15.02.2025 по час звернення до суду з позовною заявою військових завдань, що може унеможливлювати звернення до суду не виконував та на тривалих навчаннях не знаходився.

В той же час, жодних доказів перебування і виконання обов`язків позивачем військової служби у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, місцях активних бойових дій, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, участі військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, або наявності інших обставин, пов`язаних з проходженням військової служби, які унеможливити звернутися до суду у строк з 18.11.2024 по 14.01.2024 року та у період з 15.02.2025 по 28.04.2025 року до позовної заяви не надано.

Щодо аргументів позивача про обмеження його у праві доступу до правосуддя суд зауважує, що це право не є абсолютним та повинно реалізовуватися в межах встановлених законом строків. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить від його активної поведінки, а перешкоди, що можуть свідчать про поважність причин пропуску цього строку, повинні бути об`єктивно існувати та підтверджуватися належними та достатніми доказами. Наведені позивачем обставини не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, в цій ситуації пропуск строку звернення до суду з позовом зумовлений тривалою пасивною поведінкою позивача, а не наявністю об`єктивних перешкод для звернення до суду з позовом.

Щодо аргументів позивача про обмеження його у праві доступу до правосуддя суд зауважує, що це право не є абсолютним та повинно реалізовуватися в межах встановлених законом строків. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить від його активної поведінки, а перешкоди, що можуть свідчать про поважність причин пропуску цього строку, повинні бути об`єктивно існувати та підтверджуватися належними та достатніми доказами. Наведені позивачем обставини не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, в цій ситуації пропуск строку звернення до суду з позовом зумовлений тривалою пасивною поведінкою позивача, а не наявністю об`єктивних перешкод для звернення до суду з позовом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами позивача відносно поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом викладеними в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 18.11.2024 року № 4462-1 ОСОБА_1 копію постанови отримав, від підпису відмовився.

Доводи щодо отримання оскаржуваної постанови тільки після встановлення застосунку ДІЯ, суд оцінює критично, оскільки постанова містить відомості про встановлення особи ОСОБА_1 саме за допомогою паспорту громадянина України в ДІЯ 001,437,464.

З урахуванням наведеного позивачем не надано доказів про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, які б унеможливили своєчасне звернення до суду.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також згідно пункту 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 640/2228/20 Верховний Суд вказав на те, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Судом при винесенні ухвали також враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд констатує, що станом на 27.05.2025 року, недоліки на які вказано в ухвалі від 12.05.2025 не усунуто.

Відповідно до ч.3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Разом із тим відповідно до ч. 4 вказаної норми, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного, в порядку, встановленому Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Таким чином, суд роз`яснює позивачу, що за його клопотанням сплачена сума судового збору повертається йому за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 294, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Ракушинець Андрія Андрашовича про поновлення процесуального строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Ракушинець Андрій Андрашович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, і додані до неї документи повернути, без розгляду позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош