Справа № 640/4772/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 рокуСправа №640/4772/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу № 640/4772/22 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
08.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просить наказ директора Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 №78/279-02/21 визнати таким, що не відповідає діючому законодавству, з подальшим його скасуванням та відновленням ОСОБА_1 в статусі безробітного.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачу з 01.02.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві призначено пенсію за вислугу років, а з 19.03.2021 року призначено пенсію по інвалідності як інваліду війни ІІІ групи. Вказує, що з 20.04.2021 року Голосіївською районною філією Київського міського центру зайнятості позивачу надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Проте 08.10.2021 року листом директора Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 06.10.2021 року повідомлено про позбавлення статусу безробітного та згідно наказу від 22.09.2021 року №78/279-02/21 припинено його реєстрацію як безробітного у зв`язку з 02.02.2021 року по 18.03.2021 року отриманням пенсії за вислугу років, а з 19.03.2021 року пенсії по інвалідності. Однак згідно Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути, зокрема особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності. Також стверджує, що позивач не належить до категорій осіб, яким відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», припиняється реєстрація безробітного в територіальному центрі зайнятості.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2022 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/4772/22. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження.
Заперечуючи проти позовної заяви, 16.08.2022 року Київським міським центром зайнятості подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що позивач перебував на обліку в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості з 20.04.2021 року по 22.09.2021 року. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та з 02.02.2021 року по 18.03.2021 року отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а з 19.03.2021 року отримує пенсію по інвалідності. Зазначає, що відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 31 Закону 1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до наказу Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 року позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.08.2022 року надано ОСОБА_1 двадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду для подачі на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання щодо згоди позивача на заміну первісного відповідача Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості на належного Київський міський центр зайнятості, в разі наявності такої згоди.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2022 року замінено первісного відповідача Голосіївську районну філію Київського міського центру зайнятості на належного Київський міський центр зайнятості.
22.11.2022 року Київським міським центром зайнятості подано відзив на позовну заяву, який є аналогічним відзиву, поданому до суду 16.08.2022 року.
Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825 «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.
03.02.2025 року зазначена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 року справу № 640/4772/22 передано для продовження розгляду судді Озерянській С.І.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року прийнято справу № 640/4772/22 до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21.02.2025 року та 25.02.2025 року Київським міським центром зайнятості до суду подані відзиви на позовну заяву, які є аналогічними відзивам, поданим до суду 16.08.2022 року та 22.11.2022 року.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.03.2021 року має ІІІ групу інвалідності, захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
Наказом Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості №НТ210420 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 надано статус безробітного з 20 квітня 2021 року та призначено допомогу по безробіттю 20 квітня 2021 року по 14 квітня 2022 року.
31.05.2021 року з метою недопущення переплати допомоги по безробіттю, Голосіївська районна філія Київського міського центру зайнятості звернулась з листом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо отримання відомостей з приводу призначення пенсії позивачу.
Листом від 10.06.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, на запит Київського міського центру зайнятості, було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 02.02.2021 року по 18.03.2021 року отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а з 19.03.2021 року отримує пенсію по інвалідності згідно зазначеного Закону.
Київським міським центром зайнятості проведено звірку достовірності даних щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу з Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за результатами якого складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №2579 від 21.09.2021 року та за висновками якого враховано лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2021 року.
Відповідно до наказу Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 року №78/279-02/21 «Про відшкодування незаконно виплачених коштів» наказано начальнику відділу надання соціальних послуг прийняти рішення про припинення допомоги по безробіттю та припинення реєстрації у зв`язку з встановленням факту подання особою ОСОБА_1 недостовірних даних.
Згідно витягу із наказів Київського міського центру зайнятості про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 від 08.12.2021 року вбачається, що наказом від 22.09.2021 року №НТ210922 припинено допомогу по безробіттю за пп. 2. п. 1 р. V ПНДБ (у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп 1,2,3 п. 30 Порядку від 19 вересня 2018 року № 792 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до пп. 8 п. 1 ст 45 ЗУпЗН, пп.8 п.1 ст.31 ЗУпЗДССВБ, та пп. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце періоду реєстрації відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку.
Листом Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 06.10.2021 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що наказом Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 року №78/279-02/21 прийнято рішення повернення незаконно отриманих коштів згідно довідки-розрахунку від 01.10.2021 року №460 в сумі 46 865,33 грн.
21.10.2021 року позивач звернувся до Державного центру зайнятості із заявою про поновлення статусу безробітного та незаконного стягнення грошових коштів.
19.11.2021 року Державний центр зайнятості листом №33/10/6682-21 повідомив позивача, що рішення Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості відповідає нормам чинного законодавства.
Не погоджуючись з наказом щодо припинення реєстрації як безробітного з та припинення виплати допомоги по безробіттю, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України «Про зайнятість населення» (в редакції станом на 04.03.2021 року чинній, на час виникнення правовідносин).
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Положеннями пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 43 Законом України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".
За змістом частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття закріплені у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Положеннями статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що видами забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
З аналізу наведених норм слідує, що особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, може набути статусу безробітного шляхом реєстрації в установленому законом порядку в державній службі зайнятості, та отримувати гарантовану державою допомогу по безробіттю право на отримання якої передбачено Законом України «Про зайнятість населення».
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості №НТ210420 від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 надано статус безробітного з 20 квітня 2021 року та призначено допомогу по безробіттю 20 квітня 2021 року по 14 квітня 2022 року.
Суд звертає увагу, що спірні правовідносини виникли з приводу припинення реєстрації статусу безробітного ОСОБА_1 та припинення виплати допомоги по безробіттю.
Проте зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2021 року, на запит Київського міського центру зайнятості, було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 02.02.2021 року по 18.03.2021 року отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а з 19.03.2021 року отримує пенсію по інвалідності згідно зазначеного Закону.
Київським міським центром зайнятості проведено звірку достовірності даних щодо призначення пенсії за вислугу років позивачу з Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за результатами якого складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №2579 від 21.09.2021 року та за висновками якого враховано лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2021 року.
Згідно витягу із наказів Київського міського центру зайнятості про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 від 08.12.2021 року вбачається, що наказом від 22.09.2021 року №НТ210922 припинено допомогу по безробіттю за пп. 2. п. 1 р. V ПНДБ (у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп 1,2,3 п. 30 Порядку від 19 вересня 2018 року № 792 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до пп. 8 п. 1 ст 45 ЗУпЗН, пп.8 п.1 ст.31 ЗУпЗДССВБ, та пп. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце періоду реєстрації відповідно до абзацу 18 пп. 1 п. 30 Порядку.
Наказом Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 року №78/279-02/21 «Про відшкодування незаконно виплачених коштів» наказано начальнику відділу надання соціальних послуг прийняти рішення про припинення допомоги по безробіттю та припинення реєстрації у зв`язку з встановленням факту подання особою ОСОБА_1 недостовірних даних.
Крім того, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, у зв`язку тим, що позивач в заяві про надання статусу безробітного засвідчив власним електронним підписом про те, що пенсія за вислугу років не призначалась, однак згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2021 року пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу було призначено з 02.02.2021 року, що призвело до незаконного отримання ним забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю, а тому відповідачем прийнято наказ від 22.09.2021 року №78/279-02/21 «Про відшкодування незаконно виплачених коштів».
Отже, відповідач в якості підстави для припинення реєстрації безробітного та виплати допомоги по безробіттю посилається на пункт 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» та пункт 8 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Так, пунктом 8 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.
Аналогічні приписи містить пункт 30 Порядку № 792, яким врегульована процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, філією центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласного, Київського та Севастопольського міського центру зайнятості, а також міським, районним, міськрайонним центром зайнятості державної служби зайнятості.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.
Таким чином, встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг або призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості тягне за собою припинення реєстрації безробітного, що в свою чергу зумовлює настання наслідків у вигляді припинення виплати допомоги по безробіттю, як це передбачено Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Спірним питанням, у межах даної справи, є те, чи має право особа на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, у контексті положень частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", за умови, що такій особі призначалась пенсія за вислугу років, однак, на час звернення до центру зайнятості за призначенням вищезазначеної допомоги, така вже була переведена на інший вид пенсії - пенсію по інвалідності.
В ході розгляду даної справи встановлено, що підставою для прийняття центром зайнятості оскаржуваного рішення про припинення реєстрації позивача як безробітного, та як наслідок припинення виплати йому допомоги по безробіттю став встановлений відповідачем факт призначення йому з 02.02.2021 пенсії за вислугу років, що, з огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", позбавляє його права на отримання статусу безробітного.
В свою чергу, частина 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначає три самостійні підстави для встановлення особі статусу безробітної.
Положеннями пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що особа має право на отримання статусу безробітного за одночасної наявності таких умов: вона є особою працездатного віку; їй не призначалась пенсія (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років); не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів через відсутність роботи; готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки до акту огляду МСЕК від 16.03.2021 року останньою підтверджується, що позивач з 15.03.2021 року є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Згідно паспортних даних позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак на момент звернення до центру зайнятості (19.04.2021 року) йому виповнилось 54 роки. Вказане свідчить, що встановленого частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 60-річного пенсійного віку він не досяг.
Крім того, з довідки Головного управління Пенсійного фонду від 10.06.2021 року встановлено, що з 19.03.2021 року позивач отримує пенсію по інвалідності.
Вищезазначені обставини підтверджені наявними у матеріалах справи доказами та свідчать на користь висновку, що позивач має право на отримання статусу безробітного, так як відповідає критеріям, передбаченим пункті 2 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення».
Щодо доводів Київського міського центру зайнятості про те, що факт отримання позивачем з 02.02.2021 року пенсії за вислугу років згідно з пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" позбавляє його права на встановлення статусу безробітного, суд зазначає таке.
У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.06.2021 року, позивач дійсно з 02.02.2021 року по 18.03.2021 рік отримував пенсію за вислугу років, а з 19.03.2021 року - пенсію по інвалідності.
В той же час, той факт, що позивач в період з 02.02.2021 року по 18.03.2021 року, тобто до звернення за призначення допомоги по безробіттю, отримував пенсію за вислугу років, значення для вирішення питання наявності у нього права на отримання статусу безробітного не має, так як відповідність особи вимогам закону для отримання статусу безробітного, повинна визначатись саме на час звернення особи за встановленням такого статусу.
В спірних правовідносинах позивач на момент звернення до центру зайнятості із заявою про встановлення йому статусу безробітного та призначення у зв`язку з цим матеріальної допомоги по безробіттю отримував пенсію по інвалідності та відповідав визначеним у пункті 2 частини 1 статті 43 Закону №5067-VI вимогам для надання його вказаного статусу та призначення відповідної допомоги.
Отже, в даному випадку, відсутні підстави вважати, що позивачем надано недостовірні дані та документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв протиправно приймаючи оскаржуваний наказ Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 №78/279-02/21, який підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
При цьому, визнання протиправним та скасування наказу Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 №78/279-02/21 відновлює права позивача та повертає ситуацію в той стан, який був до прийняття цього наказу, а отже, відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення про відновлення ОСОБА_1 в статусі безробітного.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 992,40 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати наказ Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості від 22.09.2021 року №78/279-02/21.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київського міського центру зайнятості витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська