Справа № 560/12911/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

24 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті () від 21 серпня 2024 року № ПШ 070572 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач в позові зазначає, що наявний в матеріалах справи Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складений 02.07.2024 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служба України з безпеки на транспорті Мельник В. С., індивідуалізується як Акт № 079016 (без зазначення букв АР), що свідчить, про відмінність акту, зазначеного в оскаржуваній постанові, від акту, наявного в матеріалах справи, копія якого також направлена відповідачем позивачу.

Вказує, що інспектором Укртрансбезпеки порушено вимоги Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006р., оскільки складений ним після виходу з автобуса, що перевірявся Акт проведення перевірки не був наданий для ознайомлення водіям та надання ними відповідних пояснень щодо порушення, яке з ними не обговорювалось і зауваження з приводу якого їм не озвучувалось.

Рейдова перевірка, відображена в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 079016 від 02.07.2024 р., здійснена щодо автобуса MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , який не їхав в іноземну країну, по території якої буде здійснюватися перевезення, а їхав територією України після повернення в Україну з іноземної країни.

Отже, відповідач, на думку позивача, при здійсненні рейдової перевірки транспортного засобу позивача і складенні Акту № 079016 від 02.07.2024 р., а також при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративно - господарського штрафу, не врахував вищезазначені обставини справи, невірно, кваліфікував дії позивача як такі, що порушують вимоги ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», і як наслідок, виніс незаконну і необґрунтовану пос танову № ПШ 070572 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000 гривень щодо ОСОБА_1 .

Позивач вважає що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак, підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду 06.09.2024 від позивача надійшло клопотання від ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи копії відеозапису рейдової перевірки від 02.07.2024 року.

Також 23.09.2024 до суду від відповідача надійшов відзив, згідно якого, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Зазначає, що 07.07.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку, здійснено перевірку міжнародних пасажирських перевезень, а саме зупинено та перевірено транспортний засіб марки Mersedes-Bens, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , водієм автобосу є ОСОБА_2 , зазначений транспортний засіб рухався за маршрутом Київ-Анталія.

Вказує, що за результатами перевірки встановлено, що автомобільним перевізником відповідно до інформації у шляховому листі та реєстраційних документів на транспортирний засіб є ОСОБА_1 .

Посилається на те, що за результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АР №079016, яким встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній дозвіл іноземної країни (Туречини).

На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АР № 079016 від 02.07.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 070572 від 21.08.2024, у зв`язку з порушенням абз. 6 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт якою до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн.

Відповідач вважає, що у позивача не тільки на момент перевезень, а й загалом, відсутній дозвіл іноземної країни, то винесений адміністративно-господарський штраф є законним.

Вказує, що дозволи та інші документи, які необхідні повинні знаходитися в транспортних засобах і пред`являтися на кожну вимогу контролюючих органів. Зазначена норма повністю спростовує твердження Позивача, що документи не обов`язково повинні бути саме на момент перевірки.

Зазначає, що факт відсутності відповідних дозволів зафіксований посадовою особою Укртрансбезпеки в Акті АР № 0079016.

На думку відповідача, із аналізу вищезазначеного вбачається, що дозвіл іноземних країн, по території яких буде здійснюватись перевезення повинен бути у водія безпосередньо від самого перевезення і відповідно під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі), та до закінчення перевезення.

Вказує, що, як підтверджується Актом перевірки АР №079016, рейдова перевірка проводилась відділом державного нагляду (контролю) у м. Києві на ділянці дороги м. Киів, пр.-т А.Глушкова,7.

Щодо твердження позивача про невідповідність номера Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, то відповідач вважає їх хибними, оскільки у Акті з правої сторони надрукований номер Акту, а саме АР 079016, цей номер Акту і відображений у постанові №ПШ 070572.

25.09.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що викладені у відзиві заперечення є необґрунтованими і безпідставними.

30.09.2024 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов таких висновків.

Відділом Державного нагляду і контролю у м. Києві 02.07.2024 року, на підставі направлення на рейдову перевірку, на ділянці дороги м.Киів, пр.-т А.Глушкова, 7 здійснено перевірку міжнародних пасажирських перевезень та зупинено для перевірки транспортний засіб марки Mersedes-Bens, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 .

Транспортний засіб рухався за маршрутом Київ-Анталія.

Встановлено, що автомобільним перевізником, відповідно до інформації у шляховому листі пасажира №000007 та реєстраційних документів на транспортний засіб СТР№811259, є ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АР №079016, яким встановлено: "порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". При здійсненні міжнародних нерегулярних пасажирських перевезень згідно з шляховим листом №000007 та слів водіїв за маршрутом "Київ-Анталія", перевізник не забезпечив водіїв необхідними документами на момент проведення перевірки у водіїв відсутній дозвіл іноземної країни (Туреччини), порушено умови угоди "Інтербус" зміна кількості пасажирів".

На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АР № 079016 від 02.07.2024 року, Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № ПШ 070572 від 21.08.2024, у зв`язку з порушенням абз. 6 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт якою до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн.

Позивач вважає що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а тому, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно із статті 5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону №2344-ІІІ).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 13 - 15 Порядку № 1567, графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відтак, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо автомобільних перевезень.

Щодо порядку застосування адміністративно господарського штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 21 - 24 Порядку № 1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

У даному випадку, у матеріалах справи міститься Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом АР № 079016 від 02.07.2024 року, на підставі якого, Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 070572 від 21.08.2024, у зв`язку з порушенням абз. 6 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт якою до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн.

Щодо постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 070572 в розмірі 34000 грн за порушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз. 6 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», суд зазначає таке.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-III), міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

За приписами ч. 1 ст. 53 Закону №2344-III, організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Частиною 4 статті 53 Закону №2344-III визначено перелік документів, на підставі яких виконуються міжнародні перевезення пасажирів резидентами України.

Зокрема, при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

Основні засади організації міжнародних регулярних, спеціальних регулярних, маятникових, нерегулярних, транзитних перевезень пасажирів визначає Порядок організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, затверджений наказом Міністерства транспорту України 09.02.2004року№ 75 (даліПорядок №75).

Пунктом 6.1 Порядку №75 визначено, що нерегулярні та маятникові перевезення, які здійснюються з використанням українськими перевізниками та іноземними перевізниками шляхових листів груп пасажирів (зразок у додатку 9), звільняються від дозволів, якщо інше не передбачене міжнародними угодами.

Відповідно до п. 6.2 Порядку №75, з використанням пасажирськими перевізниками шляхових листів груп пасажирів здійснюються нерегулярні та маятникові перевезення у разі:

1) поїздки "з зачиненими дверима", коли той самий автобус здійснює перевезення тієї ж самої групи пасажирів протягом поїздки та для їх доставки назад на місце відправлення (місце відправлення є на території реєстрації транспортного засобу);

2) перевезення, що передбачає пряму поїздку з пасажирами та зворотну поїздку без пасажирів (місце відправлення є на території реєстрації транспортного засобу);

3) перевезення, що передбачає пряму поїздку без пасажирів і посадку всіх пасажирів зворотного рейсу в одному й тому ж місці за наявності однієї з таких умов:

- пасажири складають групу, що була сформована згідно з договором перевезень;

- пасажири попередньо були доставлені тим самим перевізником за умов, визначених у пункті 2) цього Порядку, на територію іноземної держави, де вони знову здійснили посадку і прямують на територію України;

- пасажири були запрошені здійснити поїздку на територію іншої держави, і вартість транспортування сплачується особами, що зробили запрошення (такі пасажири повинні складати групу, яка не була сформована виключно з метою здійснення саме цієї поїздки і яку буде доставлено на територію України);

4) поїздки автобусів без пасажирів, що використовуються виключно для повернення пошкодженого автобуса, що здійснював міжнародні нерегулярні чи маятникові перевезення або групи пасажирів, яка перевозилась цим автобусом.

Із прийняттям Закону № 5444-VІ від 16.10.2012 Україна приєдналась до Угоди про міжнародні нерегулярні перевезення пасажирів автобусами (Угода INTERBUS).

Положеннями ст. 6 розділу IV Угоди передбачено, що для зазначених нижче нерегулярних перевезень не потрібно отримувати дозвіл на території будь-якої Договірної Сторони, іншої, ніж та, в якій засновано транспортний оператор:

1. поїздок із зачиненими дверима, тобто таких перевезень, коли той самий автобус використовується для перевезення тієї самої групи пасажирів протягом усієї поїздки та для доставки її назад до місця відправлення. Місце відправлення знаходиться на території Договірної Сторони, в якій заснований транспортний оператор;

2. перевезень, під час яких здійснюється пряма поїздка з пасажирами та зворотна поїздка без пасажирів. Місце відправлення знаходиться на території Договірної Сторони, в якій заснований транспортний оператор;

3. перевезень, під час яких здійснюється пряма поїздка без пасажирів і всі пасажири здійснюють посадку в одному й тому самому місці, якщо виконується одна з наведених нижче умов:

a) пасажири складають групи на території недоговірної сторони чи Договірної Сторони, іншої, ніж та, в якій заснований транспортний оператор, або та, де пасажири здійснюють посадку, яку було сформовано згідно з договорами перевезень, укладеними до їхнього прибуття на територію останньої Договірної Сторони. Пасажири перевозяться на територію Договірної Сторони, в якій заснований транспортний оператор;

b) пасажирів попередньо було доставлено тим самим транспортним оператором за обставин, визначених у пункті 2, на територію Договірної Сторони, де вони знову здійснюють посадку та перевозяться на територію Договірної Сторони, в якій засновано транспортний оператор;

c) пасажирів було запрошено здійснити подорож на територію іншої Договірної Сторони, і вартість транспортування сплачується особою, що зробила запрошення. Такі пасажири повинні складати однорідну групу, яку не було сформовано виключно для здійснення саме цієї поїздки, та яку буде доставлено на територію Договірної Сторони, в якій засновано транспортний оператор.

Суд зазначає, що вказана Угода підписана Молдовою, Румунією, Болгарією та Туреччиною.

При цьому, адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення.

Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при їх прийнятті.

Так, із матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті водієм автобусу надано діючий дозвіл перевізнику ОСОБА_1 на здійснення транзитного проїзду територією Румунії та Болгарії.

Згідно з статтею 11 Угоди Interbus, контрольний документ складається з відривних шляхових листів пасажирів у двох примірниках, сформованих у журнали в кількості 25 штук. Контрольний документ повинен відповідати зразку, наведеному в додатку 3 до цієї Угоди. Кожний журнал та шляхові листи пасажирів, які є його складовою частиною, повинні бути пронумеровані. Шляхові листи пасажирів також повинні бути пронумеровані послідовно від 1 до 25.

Відповідно до статті 13 Угоди Interbus, шляховий лист пасажирів повинен заповнюватися транспортним оператором у двох примірниках для кожної поїздки перед початком поїздки. Для цілей збереження прізвищ пасажирів транспортний оператор може використовувати попередньо складений перелік на окремому аркуші, який додається до шляхового листа пасажирів. Печатка транспортного оператора або, у разі необхідності, підпис транспортного оператора чи підпис водія автобусу повинні розташовуватись як на переліку, так і на шляховому листі пасажирів.

Також, відповідно до ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

Дозволи та інші документи, які необхідні, повинні знаходитися в транспортних засобах і пред`являтися на кожну вимогу контролюючих органів.

Разом з тим, судом встановлено, що під час здійснення самого перевезення шляхові листи пасажирів не були належним чином заповнені, також посадовими особами відповідача в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом АР №079016, встановлено: "порушення статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". При здійсненні міжнародних нерегулярних пасажирських перевезень згідно з шляховим листом №000007 та слів водіїв за маршрутом "Київ-Анталія", перевізник не забезпечив водіїв необхідними документами на момент проведення перевірки у водіїв відсутній дозвіл іноземної країни (Туреччини), порушено умови угоди "Інтербус" зміна кількості пасажирів".

Окрім того, суд зазначає, що у матеріалах справи міститься шляховий лист пасажира №00007 який складається з відповідних пунктів, в яких міститься така інформація, а саме: 1) реєстраційний номер транспортного запису " НОМЕР_2 ", кількість місць для сидіння - "56"; 2) ім`я та прізвище перевізника - ОСОБА_1 ; 3) ім`я та прізвище водіїв - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; тип перевезення - А "Перевезення із зачиненими дверима"; 5) маршрут та денний відрізок поїздки - не заповнений; 6) список пасажирів - вказано 47 пасажирів; 7) дата заповнення шляхового листа - відсутня, підпис перевізника - відсутній; 8) непередбачені зміни - не заповнений; міститься печатка на пункті в`їзду.

У свою чергу, суд звертає увагу, що позивачем не доведено, що під час перевірки перевіряючим було надано: білетно-облікову документацію; схему маршруту, належним чином заповнені шляхові листи пасажира.

У матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки представником позивача надано перевіряючим відповідні документи про те, що маршрут узгоджено державами (прямий і зворотній рейси).

Водночас, суд зауважує, перевезення повинно виконуватись з виконанням умов дозволу за визначеним маршрутом та узгодженими пунктами зупинок, відхилення від схеми маршруту забороняється.

Враховуючи вищенаведене, суд виходить з того, що перевезення не здійснювалось на умовах INTERBUS, оскільки позивачем здійснювалось перевезення різних груп людей за межі України.

При цьому, повернулись інші пасажири в іншій кількості.

Дозвіл іноземної країни (Туречини) повинен був бути наявний у водія під час здійснення перевезень та бути наданий водієм під час проведення перевірки перевіряючим.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у справі № 640/27759/21 від 19.10.2023 року, в цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особи (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право, зокрема, використовувати засоби фото - і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 590 від 09.08.2022 затверджений Порядок застосування засобів фото - і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2022р. за № 1053/38389) (далі Порядок № 590).

Згідно із пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 590, портативний відеореєстратор вмикається посадовою особою Укртрансбезпеки та повинен перебувати в режимі відеозйомки з аудіо супроводженням під час здійснення відповідних заходів, визначених пунктом 3 розділу I цього Порядку, крім випадків, пов`язаних з виникненням у посадової особи Укртрансбезпеки приватного становища (відвідування вбиральні, кімнати відпочинку, перерви для приймання їжі тощо).

Посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати портативний відеореєстратор під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі): зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами.

Варто зазначити, що один із принципів адміністративного судочинства, що закріплений у пункті 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є офіційне з`ясування всіх обставин справи, який полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі стосовно виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що передбачено частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Така активна роль адміністративного суду і сприяє захисту порушених прав та свобод незахищених осіб з боку суб`єкта владних повноважень. На відміну від інших в адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача. При цьому суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, за винятком випадків, коли він доведе, що вони не були отримані ним до його прийняття з незалежних від нього причин.

Відповідно до абзацу шостого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, наявний в матеріалах справи акт та відеозапис перевірки є належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", та є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій відповідно до абзацу шостого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Суд зазначає, що саме під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється додержання вимог статі 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто наявність при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України дозволів іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; списку пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікової документації; схеми маршруту.

Зокрема, на момент проведення перевірки водієм та в подальшому позивачем не було долучено відповідного замовлення на здійснення рейсу по маршруту який фактично виконувався, список пасажирів, яких необхідно було перевести, документи, які засвідчують мету поїздки. Тобто ті документи, які передбачені умовами договору.

Як вже було встановлено судом, доказів на спростування фактів, викладених в акті перевірки в частині відсутності під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень по маршруту "Київ -Анталія" на момент проведення перевірки , позивач не надав.

Також суд зауважує, що твердження позивача про невідповідність номера Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом є помилковим, оскільки вказаний Акт містить номер Акту, а саме - АР 079016, і саме цей номер Акту і відображений у постанові №ПШ 070572.

Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду за результатами розгляду справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстав для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна, 75, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя Є.В. Печений