Справа № 600/1124/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 травня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/1124/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення позову без розгляду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковини" до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковини" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Кіцманської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кіцманського міського голови від 03.04.2024 року №86-р "Про проведення конкурсу з визначення суб`єктів господарювання на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території населених пунктів Кіцманської міської територіальної громади";

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кіцманського міського голови №123-р "Про визначення переможця конкурсу на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території населених пунктів Кіцманської міської територіальної громади".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.05.2025 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху після відкриття та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало необґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача та строки звернення до суду

Так, 20.03.2025 р. позивачем подано клопотання про поновлення строків звернення до суду. В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що конкурсна процедура проведена з порушенням чинного законодавства, визначений суб`єкт господарювання продовжує свою діяльність на підставі протиправних дій органу місцевого самоврядування, що має триваючий характер по теперішній час, а тому, на думку позивача строки позовної давності - 6 місяців не повинні слугувати легалізації наслідків конкурсу. Вказана позиція, викладена, зокрема в постановах Верховного суду від 19.06.2018 р. по справі №464/2638/17 та від 18.08.2020 р. у справі № 461/7577/16-а.

Дослідивши письмові докази з приводу поважності причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду, перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд робить наступні висновки.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 5 КАС України).

Суд звертає увагу, що предметом спору є оскарження розпоряджень Кіцманського міського голови від 03.04.2024 року №86-Р та №123-р від 17.05.2024 р., а тому шестимісячний строк на звернення до суду з даним позовом розпочався з 04.04.2024 р. та закінчився 04.10.2024 р. по розпорядженню №86-Р, та розпорядженню №123-Р від 17.05.2024 р. розпочався з 18.05.2024 р. та закінчився 18.11.2024 р.

Суд зазначає, що вказані розпорядження розміщені на сайті Кіцманської міської ради та є в загальному доступі (https://www.kitsman-rada.gov.ua/info/1420441-rezultati-konkursu-na-zdiysnennya-operaciy-iz-zbirannya-ta- perevezennya- pobutovih- vidhodiv- na- teritorii- naselenih-punktiv- kicmanskoi- miskoi- teritorialnoi- gromadi. html та http://www. kitsman-ada.gov.ua/info/1418167 - ogoloshennya - kicmanska - miska - rada - ogoloshue - konkurs - z -viznachennya-subektiv- gospodaryuvannya -na-zdiysnennya- operaciy-iz-zbirannya- ta-perevezennya-pobutovih-vidhodiv-na-teritorii-naselenih-punktiv-kicmanskoi-miskoi-teritorialnoi-gromadi.html)

В той як до суду позивач звернувся лише 13.03.2025 року.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду від 19.08.2020 по справі №461/7577/16-а.

Так, згідно з правової позиції, викладеної в постанові від 19.08.2020 у справі № 461/7577/16-а Верховного Суду встановлено, що дія нормативно-правового акта є постійною, має тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акта.

Тому, факт порушення прав, свобод чи інтересів, у разі дії чинного нормативно-правового акта, може мати триваючий характер. Оскільки чинний нормативно-правовий акт може обумовлювати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, то, відповідно, строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акта.

Отже, обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акта, необхідно брати до уваги таке:

- багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акта;

- дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом;

- дату факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто - коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

- чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача);

- чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду;

- коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула.

Таким чином, згідно з вказаної правової позиції за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, строк звернення до адміністративного суду із позовом не може обмежуватися шістьма місяцями, передбаченими частиною другою статті 122 КАС України.

Водночас, у разі оскарження нормативно-правового акта строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акта.

Так, суд звертає увагу, що на виконання рішення XХХІV сесії Кіцманської міської ради VІІІ скликання від 23.02.2024 №10/2 "Про проведення конкурсу з визначення виконавця на надання послуг з вивезення побутових відходів на території населених пунктів Кіцманської міської територіальної громади", виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області було розміщено оголошення щодо проведення вказаного конкурсу.

Суд звертає увагу, що для участі у конкурсі надійшли пропозиції від двох учасників, а саме від Кіцманського ВУЖКГ та КП "Добробут Мамай", що зокрема зазначено і розпорядженні Кіцманського міського голови №123-р "Про визначення переможця конкурсу на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території населених пунктів Кіцманської міської територіальної громади", яке є у вільному доступі.

Позивач, при цьому не вчиняв жодних дій щодо подачі документів для участі у даному конкурсі.

Отже, у зв`язку з викладеним вище, позивачем не підтверджено дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом, не підтверджено перебування позивача у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, не підтверджено коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула та дату факту порушення прав, свобод, інтересів.

Окрім того суд наголошує, що позивачем не наведено жодного обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Так, у заяві про усунення недоліків позовної заяви не наведено жодних обґрунтувань порушення оскаржуваними рішеннями інтересів позивача.

Суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін., які суд також враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19, згідно з якою причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу, що про незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Надаючи оцінку доводам позивача, наведеним у поданій на виконання вимог ухвали суду клопотання, суд звертає увагу на те, що в ній не зазначено жодних причин на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, які унеможливили позивача звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Згідно зі частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, у поданій заяві позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого законом строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Із наявних матеріалів не вбачається обставин, які б були пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на звернення до суду з даним позовом у строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а поважних причин його пропуску не наведено, відповідних доказів не надано.

Позивач в своєму клопотанні вказував, що ним строк на оскарження не пропущений.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Крім цього, згідно частин тринадцятої та п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки після відкриття провадження у справі судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом і позивачем у клопотанні наданому на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, не наведено поважних причин його пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини строку звернення до адміністративного суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковини" до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвторресурси-Буковини" до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження - залишити без розгляду.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич