Справа № 160/12781/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 травня 2025 рокуСправа №160/12781/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету оборони України про визнання бездіяльності протиправно, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

05.05.2025 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Національного університету оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №160/25101/23 та від 03 вересня 2024 року у справі №160/18793/24, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

- зобов`язати Національний університет оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №160/25101/23 та від 03 вересня 2024 року у справі №160/18793/24, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою суду від 12.05.2025 року позов залишено без руху.

20.05.2025 року надано заяву на усунення недоліків.

Дослідивши подані матеріли судом встановлено таке.

Так, згідно поданої заяви встановлено, що позивач не подав до суду докази сплати судового збору, відповідно вимог ухвали суду від 12.05.2025 року.

Частиною 3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позові позивач посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Так, пред`явлений позивачем позов до відповідача спрямований на захист його права як колишнього працівника, що відповідно не стосується питань його соціального захисту як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача як учасника бойових дій від сплати судового збору за подання даного позову.

Наведена правова позиція узгоджується також і з позицією Верховного Суду, викладеній в його постановах від 19.10.2020р. у справі №240/934/20, та від 21.04.2021р. у справі №240/8644/20, яка підлягає обов`язкову врахуванню адміністративним судом відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом враховується висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку, тощо при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Частиною 3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Так, слід вказати про те, що предметом заявленого спору є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №160/25101/23 та від 03 вересня 2024 року у справі №160/18793/24, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Слід вказати про те, що такі виплати за час затримки розрахунку при звільненні, що є компенсаційними виплатами, а відповідно не є складовими грошового забезпечення позивача, що підтверджується і правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі №910/4518/16, постанові Верховного Суду від 04.06.2020р. у справі №806/1989/17, а тому позивач не звільняються від сплати судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

За приписами ст.4 Закону України Про судовий збір встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною собою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024р. складає 3028,00 грн.

Тобто, за подання даного позову з однією вимогою немайнового характеру (яка не відноситься до випадків визначених п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір") позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн., виходячи із розрахунку: 3028,00 грн.*0,4.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29.01.2025 року по справі №600/3723/24 є неналежними, оскільки у вказаній справі спір стосувався соціальних прав позивача, що було підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

У цій справі №160/12781/25 спір не стосується соціальних прав позивача, а предметом спору є виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №160/25101/23 та від 03 вересня 2024 року у справі №160/18793/24, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 121, 248 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Національного університету оборони України про визнання бездіяльності протиправно, зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу строк - п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) у розмірі 1211,20 грн.

Копію ухвали направити позивачеві.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач : Національний університет оборони України (03049, м. Київ, пр. Повітряних Сила, 28, ).

Відповідно до ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ільков