Справа № 308/4506/25
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4506/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Микита М-Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пітух В.І.

та представника Закарпатської митниці Державної митної служби України Зубенко І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за адміністративним позовом адвоката Пітух В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пітух В.І. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.10.2024 року Закарпатською митницею Держмитслужби України в особі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Петренко О.І. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0514/30500/24, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 статті 471 Митного кодексу України.

На громадянина України ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості не задекларованих товарів (71 441,15 грн.), що становить 21 432, 34 грн. (двадцять одну тисячу чотириста тридцять дві грн. 34 коп.).

Про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо з додатку дія в розділі відкриті виконавчі провадження.

18.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся на адресу Начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плиски А.С. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП №76773176.

Того ж дня 18.03.2025 року Позивач ознайомився з матеріалами ВП та отримав копію оскаржуваної постанови.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджується з винесеною Закарпатською митницею постановою від 10.10.2024 р., вважає її незаконною та необґрунтованою, зокрема відсутністю у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Вказує, що згідно оскаржуваної постанови вбачається, що 17.04.2024 року на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушення митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024 року.

Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 .

Серед отриманих документів наявні копії експортної декларації митних органів Угорщини типу T1 MRN № 23HU7210001ABBID73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору - заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року.

Відповідно до вищевказаних документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_2 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро.

Відправником товару зазначене підприємство «PUJIANG JIAXIU DRESS CO. LTD» (0000 - PUJIANG, ZHEJIANG NO.77 XIAYANG ROAD CHINA), отримувачем українське підприємство ТОВ «Вікторія-Контракт» (м. Київ, вул. Дніпроводська, 1а)

До митниці по смузі руху червоний коридор пасажирського напрямку з Угорщини прибув транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 .

Митну декларацію громадянин ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів що підлягаю обов`язковому декларуванню, не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

В наданому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що він 13.01.2023 року переміщувався через митний кордон України в якості водія транспортного засобу р.н.з. НОМЕР_4 , чи ввозив він 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці на митну територію України товари він не пам`ятає. З приводу оформлення 13.01.2023 року експортних документів митним органами Угорщини в тому числі експортної митної декларації на товари, в яких зазначений транспортний засіб НОМЕР_4 , пояснити нічого не може, оскільки пройшов великий проміжок часу.

Для з`ясування обставин переміщення на митну територію України товару «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки; загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США на адресу Київської митниці, Закарпатською митницею направлений лист від 21.05.2024 №7.7-3/20-02/7/4060 з метою встановлення та відбору пояснення від керівника ТОВ «Вікторія Контракт» (м.Київ, вул. Дніпроводська, 1А).

29.05.2024 року від Київської митниці отримана відповідь №7,8-5/20-01/7/10184, згідно з якою керівником підприємства ТОВ «Вікторія - Контракт» є ОСОБА_3 , за адресою реєстрації ТОВ «Вікторія - Контракт» у м. Київ, вул. Дніпроводська будинок 1а не встановлений.

Також, з метою встановлення та відбору пояснення від керівника ТОВ «Вікторія-Контракт» Іванкіна О.А., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на адресу Сумської митниці направлений лист від 06.06.2024 №7.7-3/20-02/7/4641.

Від Сумської митниці отримані листи відповіді від 20.06.24 №7.24-3/20-01/7/3015 та від 26.06.24 №7.24-3/20-01/7/3085 відповідно до яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за вищевказаною адресою, однак фактично там не проживає.

Відповідно до інформації, що міститься ЄАІС Держмитслужби та АСМО Інспектор ТОВ «Вікторія Контракт» як суб`єкт ЗЕД у митних органах не зареєстроване.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які переміщуються ним через митний кордон України, чим вчинив правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 471 Митного кодексу України.

Вчинення правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 року, копіями експортної декларації митних органів Угорщини типу T1 MRN №23HU7210001ABBID73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року, іншими матеріалами справи.

Як зазначає Відповідач зі змісту оскаржуваної постанови, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено, а в протоколі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 року та листами митниці від 13.08.2024 року №7.7-20/20-04/10/3939, від 10.09.2024 року №7 7.50/50/40с.

Матеріали справи містять Постанову про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024, Протокол про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 без підпису його отримання ОСОБА_1 .

Також позивач покликається на порушення строків притягнення до відповідальності. Так, згідно оскаржуваної постанови вбачається, що митному органу (Відповідачу) 21.02.2024 року згідно відповіді митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 , стало відомо про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 який прибув на митну територію України 13.01.2023 року.

Серед отриманих документів наявні копії експортної декларації митних органів Угорщини типу T1 MRN №23HU7210001ABBID73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору - заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року.

Відповідно до вищевказаних документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_2 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро.

Протокол про порушення митних правил Відповідачем складено 24.07. 2024 року, а оскаржувана постанова винесена 10.10.2024 року.

З вищенаведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 21.02.2024 року, та відповідно закінчилися 22.08.2024 року.

Тобто, з наступного дня, після 22.08.2024 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Між тим, посадовими особами Закарпатської митниці, 10.10.2024 року винесено спірну постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин позивач вважає, що з дня виявлення Відповідачем правопорушення минуло більше шести місяців, отже ОСОБА_1 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Крім цього представник позивача зазначає, що митну декларацію громадянин ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню, не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

В наданому поясненні ОСОБА_1 заперечив факт ввезення вантажу на територію України.

Митними органами Республіки Угорщина листом від 21.02.2024р. № щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 .

Посеред доказів вчиненого правопорушення Відповідач вказує на експортні декларації митних органів Угорщини типу T1 MRN №23HU7210001ABBID73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору - заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року.

Відповідно до вищевказаних документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815, 21 євро.

Стороною позивача на адресу Відповідача подано адвокатський запит щодо надання Закарпатською митницею 13.01.2024 року фото фіксації транспортного р.н. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїду за кордон НОМЕР_3 . Відповіді на адвокатський запит станом на дату подачі позову не отримано.

Також зазначає, що при перетині Позивачем 13.01.2024 року державного кордону України у представників митниці було достатньо засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, який заявлений як пустий, проте перевозиться товар, а саме товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг (брутто).

У оскаржуваній постанові відповідач посилається на експортні декларації, надані митними органами Республіки Угорщина, які самі по собі доводять лише факт початку процедури оформлення експорту товару із відповідної держави. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах.

Митні процедури в країнах ЄС регламентуються іншими положеннями і виходять за межі предмету доказування у даній справі, оскільки суд не перевіряє та не встановлює чи дотримався Позивач порядку проходження даних процедур, а перевіряє дотримання ним положень митного законодавства України, яке дотримано позивачем повністю. Обставини проходження ОСОБА_1 митних процедур на митниці країни ЄС не є доказом вчинення ним порушення митних правил на території України.

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду - поважними та поновити пропущений процесуальний строк на подачі позовної заяви, скасувати постанову Закарпатської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої за ч.2 ст.471 МК України, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача Закарпатської митниці Державної митної служби України подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що на підставі відповідей ГУ ДМС України в Закарпатській області від 05.09.24 №2101.4.3-7450/2101.02.24 та Холмківської сільської ради Ужгородського району від 12.09.24 №1127/03-28, а також витягу з реєстру територіальної громади встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Саме за цією адресою йому був направлений протокол про порушення митних правил №0514/30500/24 в якому була зазначена дата розгляду справи 13.08.2024 року 10 год. 00 хв. У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 на розгляд справи, дата її розгляду неодноразово переносилася про що позивач повідомлявся листами митниці від 13.08.2024 року №7.7-20/20-04/10/3939, від 10.09.2024 року №7.7-20/20-04/10/4296 та від 04.10.2024 року №7.7-20/20-04/10/4671. Листом митниці від 04.10.2024 року №7.7-20/20-04/10/4671 ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться 10.10.24 об 11 год. 00 хв. Відповідно до витягу з мережі Інтернет, зазначене повідомлення позивач отримав 05.10.24. Таким чином позивач був обізнаний про місце, дату і час розгляду справи про порушення митних правил №0514/30500/24, однак на розгляд справи не з`явився. Справу про порушення митних правил №0514/30500/24 було розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) так як в митниці були дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Після розгляду справи, листом №7/7-20/20-04/10/4774 від 14.10.24 року примірник постанови у справі про порушення митних правил №0514/30500/24 був направлений ОСОБА_1 поштовим відправленням з повідомленням про вручення за адресою його реєстрації. Додав, що строк на оскарження постанови, передбачений ст.289 КУпАП сплинув. Жодних поважних причин його пропуску позивачем (його представником) не доведено. Крім цього, відповідно до матеріалів справи 17.04.2024 року на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024 року. Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до отриманих документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро. Проведеною подальшою перевіркою по зазначеному факту, в тому числі з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 13.01.2023 року о 23 год. 21 хв. в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці по смузі руху червоний коридор пасажирського напрямку з Угорщини прибув транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 без вантажу, під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 . Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса». Таким чином перевірку по даному факту проводила Закарпатська митниця а не Департамент боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби і саме Закарпатською митницею було виявлено порушення митних правил. Представник позивача помилково вважає, що митниці стало відомо про вчинення порушення митних правил 21.02.2024 року (дата відповіді митних органів Угорщини №) однак вказану відповідь отримано Закарпатською митницею 17.04.2024 року відповідно правопорушення було виявлено саме 17.04.2024 року, до цієї дати про вчинення правопорушення митниці відомо не було. Таким чином строк притягнення до відповідальності позивача закінчувався 17.10.2024 року. Оскаржувану постанову винесено 10.10.2024 року тобто у межах передбачених ч.1 ст.467 Митного кодексу України строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Враховуючи вищевикладене вважає, що постанова в справі про порушення митних правил №0514/30500/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.471 Митного кодексу України винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, отже, підстави для її скасування відсутні.

Стороною позивача надано відповідь на відзив, у яких такий покликається на наступне: щодо твердження відповідача про пропуск строків на звернення до суду щодо оскарження спірної постанови не може ґрунтуватись на фактичних обставинах справи з огляду на таке. Так Відповідач надав до відзиву наступні документи: Супровідний лист Закарпатської митниці від 25.07.2024 року №7.7-20/20 -01/10/37 41 щодо направлення протоколу про порушення митних правил з доказами його отримання; Супровідний лист Закарпатської митниці від 13.08.2024 року №7.7-20/20 -04/10/3939 про перенесення розгляду справи на 10.09.2024 року з доказами отримання; Супровідний лист Закарпатської митниці від 10.09.2024 року №7.7-20/20 -04/10/4296 про розгляд справи про порушення митних правил на 03.10.2024 року з доказами отримання; Супровідний лист Закарпатської митниці від 04.10.2024 року №7.7-20/20 -04/10/4671 про розгляд справи про порушення митних правил на 10.10.2024 року (додаток копія протоколу) з доказами отримання; Супровідний лист Закарпатської митниці від 14.10.2024 року №7.7-20/20 -04/10/4774 яким повідомлено про наслідки розгляду справи про порушення митних правил, реквізитами для сплати та копіє постанови ПМП №0514/30500/24. До супровідного листа не надано доказів відправлення. А згідно трекінгу відправлення рекомендованого листа №073 статус повернуто. Таким чином подані докази не містять доказів отримання Позивачем оскаржуваної постанови. В поданому позові позивач, як на підставу поновлення строку на звернення з адміністративним позовом покликається на наступні обставини. Як встановлено матеріалами справи, постанова Закарпатської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, була винесена за відсутності Позивача. Про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо з додатку дія в розділі відкриті виконавчі провадження. 18.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся на адресу Начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плиски А.С. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП №76773176. Того ж дня 18.03.2025 року Позивач ознайомився з матеріалами ВП та отримав копію оскаржуваної постанови. Із позовною заявою Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду 28.03.2025 року, тобто в десятиденний строк з моменту отримання оскаржуваної постанови. Щодо не спростування відповідачем порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Так згідно оскаржуваної постанови вбачається, що митному органу (Відповідачу) 21.02.2024 року згідно відповіді митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 , стало відомо про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 який прибув на митну територію України 13.01.2023 року. Протокол про порушення митних правил Відповідачем складено 24 липня 2024 року а оскаржувана постанова винесена 10 жовтня 2024 року. З вищенаведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 21.02.2024 року, та відповідно закінчилися 22.08.2024 року. Тобто, з наступного дня, після 22.08.2024 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю. Також звертає увагу суду на те, що відповідач жодними належними доказами не спростував доводів Позивача щодо достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 13.01.2023 року. Дані обставини засвідчені листом відповіддю Відповідача на адвокатський запит від 01.04.2025 року №7.7-4/28-11-08/8.19/2645 з якого вбачається, що згідно форм обліку Закарпатської митниці, 13.01.2024 митне оформлення т/з р.н.з. України НОМЕР_1 під керуванням гр. України ОСОБА_4 в зоні діяльності митного поста «Тиса» Закарпатської митниці не здійснювалось. Таким чином наведені доводи та подані докази Відповідачем у поданому відзиві не спростовують обґрунтованість поданого позову та незаконності оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пітух В.І. підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених ним у позовній заяві та письмових поясненнях, що попередньо були подані стороною позивача. Зазначив, що його підзахисний постанову отримав лише 18.03.2025 року. Спірною постановою відповідачем порушено приписи митного законодавства, оскільки така є незаконною. Вказав, що митним органом не було здійснено митну перевірку товарів. Додав, що у даному випадку пропущено строки притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова і протокол не містить підпису його довірителя. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Закарпатської митниці Державної митної служби України Зубенко І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Підтримав поданий ним відзив з викладеними в такому мотивами. Додав, що строк на оскарження постанови, передбачений ст.289 КУпАП сплинув. Жодних поважних причин його пропуску позивачем (його представником) не доведено, а тому позов слід залишити без розгляду. Митницею вживалися заходи та було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи. Підстав про поновлення строку немає. Митницею строк притягнення до відповідальності не пропущено, оскільки лист отриманий ними лише 17.04.2024 року. Додав, що митне оформлення мало місце, однак огляд товару не проводився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що спірною постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Петренко О.І. в справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 21 432, 34 грн.

Дану постанову №0514/30500/24 від 10.10.2024 р. винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України та матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 24.07.2024 року за ознаками вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України.

Зміст вказаних вище протоколу від 24.07.2024 р., постанови від 10.10.2024 р. та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України, містить наступну інформацію.

13.01.2023 року, о 23 год. 21 хв. в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці по смузі руху червоний коридор пасажирського напрямку з Угорщини прибув транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 , без вантажу, під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Митну декларацію гр.. ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

17.04.2024 року на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024 року. Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до отриманих документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро.

Представник позивача помилково вважає, що митниці стало відомо про вчинення порушення митних правил 21.02.2024 року (дата відповіді митних органів Угорщини №) однак вказану відповідь отримано Закарпатською митницею 17.04.2024 року відповідно правопорушення було виявлено саме 17.04.2024 року, до цієї дати про вчинення правопорушення митниці відомо не було. Таким чином строк притягнення до відповідальності позивача закінчувався 17.10.2024 року. Оскаржувану постанову винесено 10.10.2024 року тобто у межах передбачених ч.1 ст.467 Митного кодексу України строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Щодо правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_1 , який був притягнутий до адміністративної відповідальності 10.10.2024 року за порушення митних правил за діяння, які вчинені у 13.01.2023 року, на що покликалась сторона позивача, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України у виді штрафу розміром 21 432, 34 грн., про що 10.10.2024 року посадовою особою Закарпатської митниці прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0514/30500/24. Згідно цієї постанови фактичні дії ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил полягають в тому, що він 13.01.2023 року вчинив переміщення через митний кордон України товарів із порушенням порядку їх декларування (недекларування переміщуваних через митний кордон товарів).

Частиною другою статті 471 МК України (в редакції на час винесення спірної постанови митного органу) визначено, що недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що спірною постановою митниці № 0514/30500/24 від 10.10.2024 року, кваліфікація дій позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України здійснена вірно, а адміністративне стягнення у розмірі 30 відсотків вартості незадекларованих товарів (на суму 21 432, 34 грн.) застосовано в межах санкції цієї статті.

Щодо питання достатності і достовірності (належності і допустимості) доказів, які підтверджують вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), які вчинені 13.01.2023 року, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.73 КАС України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.76 КАС України).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Пунктом 8 ч.1 ст.4 МК України визначено, що декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 1 ст.266 МК України встановлено, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей. У випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 8 ст.374 МК України передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Судом у даній справі встановлено, що 13.01.2023 року, в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці по смузі руху червоний коридор з Угорщини прибув транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 , без вантажу, під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Митну декларацію гр.. ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

17.04.2024 року на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024 року. Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до отриманих документів 13.01.2023 року через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441, 15 грн., або 1815, 21 євро.

У своїх письмових поясненнях, наданих представникам відповідача, позивач ОСОБА_1 заперечив факт ввезення вантажу на територію України.

Встановлено, що стороною позивача на адресу Відповідача подано адвокатський запит щодо надання Закарпатською митницею 13.01.2024 року фото фіксації транспортного р.н. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїду за кордон НОМЕР_3 , однак відповіді на адвокатський запит не отримано.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011р. №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів», комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно п.2 вказаного наказу від 22.04.2011р., огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України "Про прикордонний контроль" ( 1710-17 ) щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Будь-яких претензій до водія ОСОБА_1 , який перетинав кордон, у представників митниці не було, однак через рік притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування товарів.

При проходженні митного контролю інспектором митниці повинно бути вчинено комплекс дій, в тому числі фотографування порожнього транспортного засобу.

Процедуру здійснення фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами щодо товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, - визначено Порядком здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370 (далі Порядок №370).

Об`єктом фото-, відеофіксації є, зокрема, будь-які товари, транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України (п. 3).

Засоби фото-, відеофіксації застосовуються посадовою особою органу доходів і зборів у разі, коли за результатами застосування системи управління ризиками необхідне здійснення фото-, відеофіксації під час проведення митних формальностей, а також у разі необхідності зафіксувати проведення митних формальностей на будь-якому етапі митного контролю (п. 5).

На фотознімках, у відеозаписах повинен чітко відображатися знятий об`єкт або його частина (в разі фотографування, відеозйомки лише частини об`єкта) (п. 10).

Фотознімки, відеозаписи повинні візуально відображати дату та час проведення зйомки (крім випадків, коли наявні засоби фото-, відеофіксації не мають таких функцій, про що обов`язково зазначається в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (далі - акт про проведення огляду) та його електронній копії) (п. 11).

Відповідно до п.13 цього Порядку фото-, відеозйомка товарів, транспортних засобів під час проведення огляду (переогляду) здійснюється шляхом фіксації: типу транспортного засобу, його номера, а в разі переміщення транспортного засобу як товару - фіксації номерів окремих вузлів транспортного засобу (VIN-коду, номера двигуна тощо); загального плану (зовнішнього вигляду) закритого вантажного відсіку транспортного засобу (контейнера), його номера і цілісності накладеного митного забезпечення та/або інших засобів ідентифікації; загального плану відкритого вантажного (багажного) відсіку нерозвантаженого транспортного засобу, яка дає можливість оцінити ступінь (повноту) його завантаженості, характеристики вантажних місць та упаковки товарів; вивантаженої частини товарів, яка здійснюється у такий спосіб, щоб забезпечити можливість оцінити кількість та/або обсяг фактично вивантажених та невивантажених товарів; невивантаженої частини товарів (у разі часткового вивантаження товарів) або порожнього відсіку (у разі повного вивантаження товарів) транспортного засобу із забезпеченням наявності на фотознімках та/або відеозаписі, реєстраційного номера транспортного засобу; відкритих (розібраних) вантажних місць та їх вмісту.

Єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 №32) (далі Порядок №684).

Згідно з пп.3 п.1 розділу ХІІ Порядку №684, посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані, зокрема, забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування СУР (системи управління ризиками).

Суд вважає за необхідне зауважити, що при перетині позивачем державного кордону України у представників митниці було достатньо засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, який заявлений як пустий, проте перевозиться товар.

У постанові №0514/30500/24 відповідач посилається на декларацію, надану митними органами Угорщини, які самі по собі доводять лише факт початку процедури оформлення експорту товару із відповідної держави. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах.

Митні процедури в країнах ЄС регламентуються іншими положеннями і виходять за межі предмету доказування у даній справі, оскільки суд не перевіряє та не встановлює чи дотримався ОСОБА_5 порядку проходження даних процедур, а перевіряє дотримання ним положень митного законодавства України, яке дотримано позивачем повністю. Обставини проходження ОСОБА_1 митних процедур на митниці країни ЄС не є доказом вчинення ним порушення митних правил на території України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Наявність такої обґрунтованої підозри відповідачем не доведено.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі також Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Згідно частини другої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (зокрема, пункт 51 рішення у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Таким чином, адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 471 МК України може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в Рішенні від 8 червня 2022 року у справі № 3-20(ІІ)/2022 зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Застосовуючи практику Верховного Суду (зокрема, постанова від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к) суд наголошує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Частино 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Аналізуючи вимоги частини першої статті 495 МК України, суд зазначає, що докази вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого останньому правопорушення у митного органу відсутні в розумінні зазначеної статті, оскільки в протоколі про порушення митних правил від 13.01.2023 р. № 0514/30500/24 чітко зазначено, що через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» без вантажу; пояснення свідків відсутні; ОСОБА_1 в наданих поясненнях заперечує факт вчинення правопорушення при в`їзді на територію України через пункт пропуску «Тиса», заперечує факт переміщення будь яких товарів; засоби фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводилися контролюючими органами щодо транспортного засобу, що переміщувався через митний кордон України під керуванням ОСОБА_1 відсутні; висновок експерта - відсутній; товар, а саме безпосередні предмети порушення митних правил при перетині позивачем кордону, - відсутній, що і підтверджено матеріалами даної справи та жодним чином не спростовано митним органом.

Інших доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення митним органом не надано, а сам по собі протокол та долучені до нього документи не спростовують доводів сторони позивача.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що у даному випадку відповідач не довів правомірність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Підсумовуючи, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог щодо скасування оскаржуваної постанови митниці у справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 року.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що даним рішенням скасовується постанова у справі про порушення митних правил № 0514/30500/24 від 10.10.2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України, провадження у справі підлягає закриттю.

Що стосується заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через пропущення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, то суд зазначає, що оскільки позивачем доведено поважність причин пропуску строку для оскарження вищезазначеної постанови, а також з урахуванням обставин за яких було порушено законні права останнього, така до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2, 6, 9, 77, 90, 139, 241, 246, 250, 251, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов задоволити.

Постанову Закарпатської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 0514/30500/24 від 10.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за ч.2 ст.471 МК України скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 471 МК України - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2025 року.

Суддя В.М. Малюк