Справа № 160/5182/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 рокуСправа №160/5182/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Національному гірничому університеті з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року, з 01.08.2002 року по 02.02.2003 року та з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху із наданням часу на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року відкрито провадження в даній справі. Призначено справу до розгляду без виклику (повідомлення) сторін у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25.03.2025 року та 04.04.2025 року від позивача до суду надійшли відповіді на відзиви, які за змістом аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.01.2025р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивач не може погодитися із діями відповідачів щодо відмови в призначенні йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що стало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до абз. 1 ч.3 ст. 114 Закону №1058-IV, Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Позивач просить суд зобов`язати пенсійний орган зарахувати до його до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Національному гірничому університеті з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року, з 01.08.2002 року по 02.02.2003 року та з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року.
Суд вирішуючи питання зарахування трудового стажу виходить з того, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закон України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Закон України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року № 2984-III (втратив чинності на підставі Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556-VII) вперше виокремило в окреме національне нормативне регулювання поняття «вища освіта» та відповідно до преамбули закону, цей Закон спрямований на врегулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної підготовки громадян України.
Зазначеним Законом не врегульовувалося питання щодо зарахування до загального або до пільгового стажу роботи періоди навчання.
Отже, в розумінні ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», до позивача застосовують нормативно-правові акти з питань зарахування стажу роботи які діяли до 01.01.2004 року включно з законодавством, прийнятим Союзом РСР з питань, які не врегульовані законодавством України (вище зазначена Постанова Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-XII).
На час навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590).
Частиною 1 пункту 109 Положення №590 передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також: підпункт "з" - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в торгівлі, залізничних училищах, гірничих училищах і коледжах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технікумах, ПТУ тощо) і в інших училищах.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 та додатку до диплому реєстраційний №575/02 та диплому серії НОМЕР_4 та додатку до диплому реєстраційний №383/03, позивач навчався в Національному гірничому університеті з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року та з 01.08.2002 року по 30.06.2003 року за спеціальністю «Електромеханічні системи автоматизації та електропривід» за кваліфікацією «гірничий інженер - електромеханік».
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5 , позивач з 27.07.2003 року (запис №5) після завершення навчання працевлаштувався на пільгову посаду «майстер гірничий підземний» з повним робочим днем у шахті, отже, за приписами Положення №590 період навчання з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року та з 01.08.2002 року по 30.06.2003 року має зараховуватися до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5 , пільгової довідки від 09.12.2024 року №14/6-2963, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», під час навчання в Національному гірничому університеті позивач працював та проходив практику на шахті «Тернівська» з 03.02.2003 року по 28.02.2003 року - «учень підземного електрослюсаря» з повним робочим днем в шахті на час виробничої практики.
Суд зауважує, що відповідачем зараховано до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період проходження виробничої практики з 03.02.2003 року по 28.02.2003 року, отже, враховуючи вище викладене, зарахуванню до страхового та пільгового стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» підлягає період навчання в Національному гірничому університеті з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року, з 01.08.2002 року по 02.02.2003 року та з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року.
Крім того, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, то саме цей орган має зарахувати відповідні періоди до страхового та пільгового стажу позивача та повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, як визначений суб`єкт призначення.
Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що його права були порушені не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, а оскаржуваним рішення, а отже позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не підлягають задоволенню.
Таким чином слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати позивачу до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Національному гірничому університеті з 01.09.1998 року по 30.07.2002 року, з 01.08.2002 року по 02.02.2003 року та з 01.03.2003 року по 30.06.2003 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача від 14.01.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у цій справі.
У зв`язку з чим, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 968,96 грн.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у сумі 645,97 грн.
Керуючись ст. 139, 241, 242-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна