Справа № 120/6885/25
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

26 травня 2025 р. Справа № 120/6885/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ладижинської виправної колонії №39 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ладижинської виправної колонії №39 про зобов`язання вчинити дії.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

1. Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Втім, всупереч наведеним вимогам у позовній заяві позивач не вказав власного реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи серію і номер паспорта громадянина України, як і не зазначив жодних відомостей про відповідача, що передбачені вищевказаною нормою п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Таким чином в порядку усунення даного недоліку позовної заяви позивачу необхідно вказати усі відомості як про себе так і про відповідача, що передбачені п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

2. Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зміст позову складають два елемента - підстава та предмет позову. Підставою адміністративного позову є юридичні факти, на яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача, тобто юридичні факти, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Зазначення підстави позову сприяє встановленню спірних правовідносин та можливості прийняття справи до провадження суду. Предметом позову є та конкретна матеріально-правова вимога до відповідача, яка випливає із спірного матеріального публічно-правового відношення та з приводу якої адміністративний суд має прийняти рішення.

Способи захисту порушених прав фізичної та юридичної особи у сфері публічно-правових відносин визначаються статтею 5 КАС України.

Так, згідно із частиною першою вказаної статті кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт його бездіяльності та констатувати її протиправний характер внаслідок порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Відтак, вимогам зобов`язального характеру повинні передувати вимоги щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Так, за змістом позовних вимог позивач просить суд:

- зобов`язати адміністрацію Ладижинської виправної колонії №39 компенсувати витрати, які були зняті з його особистого рахунку, тобто незаконно вирахували.

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що в даному випадку вимогам зобов`язального характеру не передують вимоги про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності відповідача.

Отже, в існуючому вигляді заявлені позивачем вимоги не відповідають нормам процесуального права, зокрема п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, та потребують уточнення.

Ще більшої ваги такі недоліки набувають з огляду на положення ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому варто зазначити, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Таким чином, позивачу в порядку усунення вказаного недоліку слід уточнити та конкретизувати зміст позовних вимог та спосіб захисту порушеного права у відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України.

3. Також для того, щоб позовна заява по змісту відповідала вимогам п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в ній обов`язково має бути зазначення обґрунтування (нормативно-правове та фактичне) заявлених позовних вимог.

Поряд із тим, суд зазначає, що особа повинна якнайперше зазначити у позовній заяві суть її порушеного права, яке спричинив суб`єкт владних повноважень (відповідач), для чого і має навести відповідне обґрунтування свого позову із зазначенням доказів, які підтверджують наявне, на думку позивача, порушення.

Так, обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує, що відповідачем протиправно утримуються кошти з його особового рахунку на комунальні послуги.

Втім суд звертає увагу позивача, що саме лише посилання на утримання відповідачем коштів не може слугувати підставою обґрунтованості заявлених вимог.

В даному випадку позовна заява не містить належного викладу нормативно-правового обґрунтування, оскільки позивачем в позовній заяві не окреслено, в чому саме полягає протиправна бездіяльність відповідача та які законодавчі акти та норми порушено відповідачем у межах спірних правовідносин.

Таким чином в порядку усунення даного недоліку позовної заяви позивачу слід навести обґрунтування своїх вимог з належним посиланням на законодавчі акти які, на думку позивача, не були дотримані відповідачем та призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, та з врахуванням цих обставин викласти позовну заяву в новій редакції.

4. Згідно вимог частини 1 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Однак, в порушення наведеної норми до позовних матеріалів позивачем не було додано ні копії позовної заяви, ні копії доданих до неї документів (в примірнику для відповідача).

Отже, в порядку усунення вказаного недоліку позовної заяви позивачу необхідно надати суду копію позовної заяви та доданих до неї документів, які зазначені в додатках до позовної заяви, для їх направлення відповідачу.

5. Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено в розмірі 3028 гривні.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1211,20 грн. (3028 х 04).

Як вбачається із заявлених позивачем вимог при зверненні до суду ОСОБА_1 мав би сплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Натомість, всупереч вищевикладеному позивачем не надано доказів на підтвердження факту сплати судового збору як і доказів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому суд враховує, що позивачем до позовної заяви не надано доказів про відсутність на його особовому рахунку коштів, достатніх для сплати судового збору, що є необхідною умовою для реалізації положень п. 17. ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI щодо звільнення від сплати судового збору.

Отже, в порядку усунення цього недоліку позовної заяви позивачу необхідно: або надати суду докази сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. за наступними реквізитами: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), р/р UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд; ) або заявити обґрунтоване клопотання щодо можливості звільнення його від сплати судового збору із долученням до нього відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також суд враховує, що при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем у цій же заяві заявлено вимогу про призначення йому адвоката.

Вирішуючи подане клопотання суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Так, правовідносини у сфері надання безоплатної правової допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правову допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правову допомогу регулює Закон України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI).

Згідно із статтею 3 Закону №3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Як зазначено у статті 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 14 Закону №3460-VI право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають, зокрема: особи, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Таким чином позивач ОСОБА_1 як особа, яка засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, має право на безоплатну вторинну правничу допомогу.

В той же час порядок звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги визначено статтею 18 Закону №3460-VI. Цією нормою передбачено, що звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу.

Звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, зазначеним у пункті 9 частини першої статті 14 цього Закону, подається такими особами до центру з надання безоплатної правничої допомоги через адміністрацію установи виконання покарань (ч. 4 ст. 18 Закону №3460-VI).

Частиною першою статті 19 Закону №3460-VI визначено, що у разі звернення особи про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, яка належить до однієї з категорій фізичних осіб, визначених пунктами 1, 2, 9-29 частини першої статті 14 цього Закону, центр з надання безоплатної правничої допомоги протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення та документів, що підтверджують належність такої особи до відповідної категорії, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги і надсилає такій особі або її законному представник копію зазначеного рішення.

За змістом статті 21 Закону №3460-VI після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката, який включений до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, та уклав договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з центром з надання безоплатної правничої допомоги.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що звернення особи про надання безоплатної вторинної правничої допомоги має подаватися до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі. І саме центр з надання безоплатної правничої допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр та призначає адвоката.

Суд звертає увагу, що провадження у даній адміністративній справі здійснюється на підставі Кодексу адміністративного судочинства України, норми якого не наділяють суд повноваженнями вирішувати питання про призначення позивачу адвоката, який би надав безоплатну вторинну правничу допомогу у даній справі.

Відтак, підстав для задоволення поданого позивачем клопотання про призначення адвоката з безоплатної правничої допомоги для здійснення захисту в адміністративній справі не має.

При цьому суд роз`яснює позивачу його право ініціювати відповідне питання шляхом письмового звернення до центру з надання безоплатної правничої допомоги через адміністрацію установи виконання покарань. Адреса сектору «Ладижинське бюро правничої допомоги №1» Гайсинського відділу надання безоплатної правничої допомоги наступна: 24321, Вінницька область, Гайсинський район, місто Ладижин, вулиця Петра Кравчика, будинок 33.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 160, 161, 169, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ладижинської виправної колонії №39 про зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу 7-ми денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Клопотання ОСОБА_1 про призначення адвоката залишити без задоволення.

Копію даної ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович