Справа № 420/31843/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

26 травня 2025 року

м. Київ

справа №420/31843/24

адміністративне провадження №К/990/19558/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стародуба О.П. Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року

у справі №420/31843/24

за позовом Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради

до Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент»

про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради звернулася до адміністративного суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент», в якому просила:

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив « 35 Жемчужина» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент» надати доступ та усунути перешкоди Комунальній установі «Одесреклама» Одеської міської ради у здійсненні демонтажу протиправно розміщеної дахової рекламної конструкції з написом «KADORR 35», зазначеної в акті фіксації Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради №004563/22 від 29 серпня 2022 року та в приписі управління реклами Одеської міської ради №01-20/4560 від 01 вересня 2022 року за адресою м.Одеса, вул. Літературна, 8.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради 07 травня 2025 року звернулася з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку позивач зазначає, що повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року, за інформацією з електронного кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС постанова була доставлена до електронного кабінету Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради 04 квітня 2025 року о 18:30 та повідомлення про доставку постанови надійшло на електронну пошту 04 квітня 2025 року о 19:45 (п`ятниця) та була зареєстрована канцелярією 07 квітня 2025 року (понеділок).

Отже, постанову було отримано та зареєстровано канцелярією Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради 07 квітня 2025 року, тобто на наступний у робочий день, а останній день строку на апеляційної скарги випадає на 07 травня 2025 року.

Таким чином, позивач вважає, що наведені підстави пропуску строку є поважними та просить Верховний Суд поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Колегія суддів вирішуючи питання щодо поважності наведених підстав пропуску строку виходить із такого.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року була ухвалена в порядку письмового провадження та набрала законної сили з дати її прийняття. Отже, останнім днем для звернення з касаційною скаргою в межах строку визначеного процесуальним законом був день 04 травня 2025 року. У свою чергу касаційну скаргу у даній справі було подано 07 травня 2025 року.

Відповідно до поданої позивачем картки руху документа, електронна копія постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року надійшла в електронний кабінет Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради 04 квітня 2025 року (п`ятниця) о 18:30.

Згідно із частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що датою отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року слід вважати 07 квітня 2025 року, оскільки 5 та 6 квітня 2025 року були вихідними днями.

Враховуючи викладене, а також положення вимог частини другої статті 329 КАС України, згідно з якими учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, Суд вважає, що підстави пропуску скаржником строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу; суд не дослідив зібрані у справі докази; суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 7, 140, 144 Конституції України, статей 1, 16, 26, 27 Закону України «Про рекламу» від 03 липня 1996 року №270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР), статей 16, 30, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), статей 9, 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року №2807-IV (далі - Закон №2807-IV), статті 9-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV (далі - Закон №2806-IV), пунктів 2, 3, 5, 6, 44, 45, 46, 47 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі - Типові правила №2067), пунктів 1.5, 3.1, 4.1, 6.1, 6.5, 13.2, 13.3, 15.1, 15.3 Правил розміщення зовнішньої реклами в місті Одесі, затверджених рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 22 квітня 2008 року №434 (далі - Правила №434), порушив положення статті 90 КАС України та не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №916/214/20, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 вересня 2020 року у справі №916/1738/19, від 07 липня 2021 року у справі №210/5129/17, від 05 травня 2022 року у справі №916/3445/19.

На думку позивача, суд апеляційної інстанції невірно визначив предмет судового контролю лише як правомірність вимоги про надання доступу та усунення перешкод. Суд також дійшов необґрунтованих висновків про відсутність обов`язку у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент» надавати доступ та про те, що умисна бездіяльність Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина» щодо виконання припису та ненадання доступу не є чиненням перешкод.

Так, на обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає:

1. Суд не врахував, що Обслуговуючий кооператив « 35 Жемчужина» як балансоутримувач та особа, яка приймає рішення про розміщення/демонтаж реклами, є розповсюджувачем реклами і несе відповідальність за порушення правил розміщення реклами;

2. Суд помилково вказав на відсутність доказів повторного направлення припису Обслуговуючому кооперативу « 35 Жемчужина», хоча законодавство не вимагає повторного направлення. Направлення рекомендованого листа на юридичну адресу, відповідно до практики Верховного Суду, викладеній у постанові від 07 липня 2021 року у справі №210/5129/17, вважається належним повідомленням;

3. Суд безпідставно поставив під сумнів факт відмови відповідача від отримання кур`єрської доставки листа, незважаючи на надані докази (поштова накладна);

4. Суд не врахував факт повторного інформування відповідача електронною поштою, що є належним його повідомленням («презумпція обізнаності»);

5. Суд проігнорував, що припис Управління реклами Одеської міської ради є обов`язковим до виконання на території міста Одеси;

6. Суд не взяв до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент» є лише надавачем послуг і не є власником рекламної конструкції чи розповсюджувачем реклами, тому припис йому не адресувався.

Позивач вважає, що суд апеляційної інстанції не встановив, чи правомірно розміщено рекламний засіб, не досліджував відповідні докази та не надав жодної оцінки доказам щодо цього, хоча це є головною умовою для демонтажу згідно з Правилами №434.

Також, на думку позивача, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих висновків про відсутність доказів чинення перешкод з боку Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина» та відсутність звернень до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент» з вимогою допуску/нестворення перешкод.

Суд також вважав непідтвердженою інформацію про відмову відповідача від отримання листа кур`єром. Такий висновок позивач вважає таким, що не ґрунтується на доказах, оскільки під час розгляду справи скаржник надав докази направлення припису поштою (конверт було повернуто), листа про демонтаж кур`єром (відмовлено від отримання конверту) та повторного листа електронною поштою (отримано). Вважає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією та електронною поштою на офіційну адресу є достатнім повідомленням.

Суд не дослідив та не оцінив фактичні обставини, які, на думку скаржника, підтверджені матеріалами справи щодо наявності обов`язку в Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина» здійснити демонтаж на підставі припису, фактичну обізнаність відповідачів про цей обов`язок та їх бездіяльність, що призводить до продовження незаконного розміщення, а також повноваження Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради на демонтаж.

Скаржник стверджує, що дана справа є складною та багатоаспектною, а не, як визначив суд першої інстанції, незначної складності. Враховуючи критерії віднесення справ до незначної складності, передбачені положеннями статті 257 КАС України, дана справа, на думку скаржника, мала розглядатися за правилами загального позовного провадження. Помилкове віднесення справи до незначної складності є окремою підставою для касаційного оскарження

У касаційній скарзі Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради просить Верховний Суд скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року з метою з`ясування правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статей 7, 140, 144 Конституції України, статей 1, 16, 26, 27 Закону №270/96-ВР, статей 16, 30, 73 Закону №280/97-ВР, статей 9, 20 Закону №2807-IV, статті 9-1 Закону №2806-IV, пунктів 2, 3, 5, 6, 44, 45, 46, 47 Типових правил №2067, пунктів 1.5, 3.1, 4.1, 6.1, 6.5, 13.2, 13.3, 15.1, 15.3 Правил №434, перевірки дотримання положень статті 90 КАС України, а також перевірки необхідності врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №916/214/20, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 вересня 2020 року у справі №916/1738/19, від 07 липня 2021 року у справі №210/5129/17, від 05 травня 2022 року у справі №916/3445/19.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваного судового рішення у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними наведені Комунальною установою «Одесреклама» Одеської міської ради підстави пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі №420/31843/24.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі №420/31843/24 за позовом Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради до Обслуговуючого кооперативу « 35 Жемчужина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент» про зобов`язання вчинити певні дії.

3. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/31843/24.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

5. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді О.П. Стародуб

С.М. Чиркін