Справа № 640/27925/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі позивач) до Державного підприємства Завод Арсенал (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з Державного підприємства Завод Арсенал на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заборгованість в розмірі 567511,98 грн.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на наявність у відповідача заборгованості перед позивачем. Зазначає, що відповідно до картки особового рахунку відповідач має загальну заборгованість у заявленому до стягнення розмірі за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року, з них по Списку №1 228136,67 грн, по Списку №2 339375,31 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
29 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив та заява про залишення позову без розгляду.
У відзиві відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що відсутні докази щодо зв`язку відповідних пенсіонерів та відповідача, а надані картки особового рахунку містять меншу суму, аніж та, що заявлена до стягнення. Також не надано гарантійні листи підприємства щодо призначення пільгових пенсій. Окрім цього, виробниче об`єднання «Завод Арсенал» припинило діяльність і було підприємством союзного підпорядкування, правонаступником по зобов`язанням є держава Україна. Відповідачу передано лише частину майна та обов`язків попередника.
22 грудня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що підставою для відшкодування витрат є розрахунки таких витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а такі розрахунки відповідачу направлялись. Також позивач заперечує проти доводів відповідача щодо його правонаступництва та наполягає, що відповідач є самостійною юридичною особою.
23 грудня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення. Зазначає, що позивач не надав докази щодо того, на якому підприємстві відповідні пенсіонери набули пільговий стаж, довідки надавались іншою юридичною особою, більшість з них не надавав відповідач. Повторює доводи відзиву.
15 січня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшли пояснення. Позивач повторює доводи відповіді на відзив.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року зобов`язано відповідача надати докази направлення позивачу заяви про закриття провадження у справі.
26 квітня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло заперечення проти заяви про залишення позову без розгляду.
13 червня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшли докази направлення заяви позивачу.
В зв`язку з реалізацією положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дана адміністративна справа 19 лютого 2025 року надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято справу до розгляду, призначено до розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14 березня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач підтримує раніше висловлені заперечення та наводить приклади судової практики.
17 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшли витребувані документи.
18 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він повторює пояснення, що надійшли 14.03.2025 року.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільговий пенсії за Списком №1 щодо відповідача за період з 01.10.2020 року по 31.07.2021 року, 228 136,67 грн., щодо Списку №2- 339 375,31 грн.
Листом від 07.10.2020 року позивач направляв відповідачу розрахунки витрат на виплату та доставку пенсії з жовтня 2020 року, листом від 17.12.2020 року за грудень 2020 року, листом від 14.01.2021 року за січень 2021 року, листом від 08.04.2021 року за квітень 2021 року, листом від 05.05.2021 року за травень 2021 року, листом від 07.06.2021 року за червень 2021 року, листом від 02.07.2021 року за липень 2021 року.
Відповідні розрахунки наявні в матеріалах справи.
Вважаючи наявною за відповідачем заборгованість у заявленому до стягнення розмірі позивач звернувся з цим позовом про її стягнення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що виклад нормативно-правового регулювання здійснюється в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) суб`єктами солідарної системи є: підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.
Згідно з ч. 4 ст. 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 розділу XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону №1058-IV Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:
- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;
- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачений Інструкцією № 21-1.
Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Згідно пункту 6.2. витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.
Частка відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, яким відповідно до законодавства стаж, що дає право на призначення цих пенсій, зараховується у кратному розмірі, розраховується з урахуванням кратності стажу.
Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пунктів 6.4, 6.5, 6.7 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Спір вирішено Верховним Судом у постанові від 15.05.2024 року.
Відповідні обставини при цьому мать преюдиційний характер та враховуються судом згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно статуту Виробничого об`єднання «Завод Арсенал» (далі - ВО «Завод Арсенал»), затвердженого Головою Держоборонпроммашу 14 листопада 1991 року, до складу об`єднання входив Завод «Арсенал» імені В.І. Леніна (головне самостійне підприємство з місцем знаходження в місті Києві по вулиці Московській, 8), Центральне конструкторське бюро (самостійне підприємство за тією ж адресою), та ряд інших самостійних підприємств. Як Завод «Арсенал» імені В.І. Леніна, так і Центральне конструкторське бюро були окремим юридичними особами.
У грудні 1993 року Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу і конверсії України затверджено статут ДП завод «Арсенал», зареєстрований Печерською районною державною адміністрацією міста Києва 07 квітня 1994 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 1998 року № 987 центральне конструкторське бюро «Арсенал» перетворене на казенне підприємство «Центральне конструкторське бюро «Арсенал», а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2009 року № 525-р - на Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» (далі - КП СПБ «Арсенал»).
Відповідно до пункту 2 вказаного розпорядження вирішено реорганізувати ДП завод «Арсенал» і державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного Приладобудування» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал», а Національне космічне агентство України зобов`язано здійснити в установленому порядку заходи, пов`язані з реорганізацією зазначених підприємств, та подати Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до актів законодавства у зв`язку з прийняттям цього розпорядження.
28 травня 2009 року наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» №141 на виконання Розпорядження №525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал»; припинено діяльність ДП завод «Арсенал».
16 листопада 2009 року комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов`язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18 листопада 2009 року №376.
Відповідно до пункту 2 зазначеного акта комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов`язки об`єкта приєднання заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 01 червня 2009 року та балансу заводу «Арсенал» станом на 01 жовтня 2009 року, а 24 листопада 2009 року до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи заводу «Арсенал».
В межах розгляду справи № 2а-6913/09/2670 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2011 року визнано частково незаконним пункт 2 Розпорядження № 525-р та наказ № 141. Визнано незаконним та скасовано положення пункту 2 Розпорядження № 525-р в частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал». Визнано незаконним та скасовано Наказ № 141.
19 травня 2011 року державним реєстратором скасовано реєстрацію щодо припинення юридичної особи - ДП завод «Арсенал».
Згідно з наказом Державного космічного агентства України від 26 грудня 2011 року № 411 завод «Арсенал» поновив свою діяльність внаслідок виділення з КП СПБ «Арсенал».
29 лютого 2012 року складено розподільчий баланс прав та обов`язків між КП СПБ «Арсенал» та ДП заводом «Арсенал», який затверджено наказом Державного космічного агентства України від 07 вересня 2012 року № 327.
Відповідач зареєстрований у позивача як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Після виділу підприємства з КП СПБ «Арсенал» йому було повернуто лише 26 % основних засобів, які належали останньому до приєднання до КП СПБ «Арсенал» та 17 % кількості працюючих, знайшли своє підтвердження.
За змістом частин 1, 2 статті 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.
Відповідно до частини третьої статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Згідно з частиною четвертою вказаної статті, якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.
Отже на обсяг відповідальності в спірних правовідносинах впливає як період набуття стажу на тому чи іншому підприємстві, так і розмір переходу за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків внаслідок виділу.
Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
При цьому, до основних завдань, які стоять перед органами Пенсійного фонду України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.
Одним із джерел наповнення бюджету Фонду є надходження від відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.
Проте, для виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку щодо соціального захисту громадян України необхідне також і виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Однак, у вказаній справі суб`єкт владних повноважень діяв всупереч вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки розрахунки заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, на підставі яких позивач просив стягнути з відповідача таку заборгованість є невірним (неузгодженим), а тому стягнення на його підставі є неможливим.
При цьому, встановлення неправильності розрахунків заборгованості, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
В спірних у даній справі правовідносинах мають місце тотожні фактичні обставини, оскільки узагальнено вони зводяться до історії відповідача як суб`єкта господарювання та її значення для можливості стягнення з нього витрат на виплату та доставку пенсій, в т.ч. обчислення їх розміру.
Отже, оскільки ДП Завод «Арсенал» є лише частково правонаступником (в межах розподільчого балансу та переданого майна) ДП завод «Арсенал», яке існувало до його приєднання до КП СПБ «Арсенал», і тому може нести відповідальність лише щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій в межах 26 % відповідно до частки, яка останнім прийнята як правонаступником, та лише щодо осіб, які набули пільговий стаж, працюючи у ДП Завод «Арсенал» та ВО «Завод Арсенал». А відтак, враховуючи, що вказана заборгованість не містить чітко визначеної частки, яку має сплатити ДП Завод «Арсенал», то її відшкодування відповідачем в повному обсязі не можливе.
Щодо поданої відповідачем заяви щодо строку звернення до суду суд зазначає, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах строки звернення до суду, визначені положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, не застосовуються. Твердження відповідача у цій частині необґрунтовані.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі №806/1240/16, від 28.11.2019 року у справі №460/3113/18.
Отже, враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Державного підприємства Завод Арсенал про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко