Справа № 360/428/25
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/428/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 - 2024 роки, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 - 2024 роки, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 жовтня 2024 року за № 310 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

Військову службу у військовій частині НОМЕР_1 позивач проходив у період часу з 04.06.2022 по 28.10.2024.

З вимогою нарахувати та виплатити позивачу належним чином грошове забезпечення за період служби позивач звернувся до відповідача.

Відповіддю від 23 січня 2025 року у задоволені вимоги було відмовлено.

Припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011 -XII у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом 8 статті 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки».

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Також не було надано матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу на оздоровлення.

З такими діями відповідача не погоджується позивач, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до п.12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій надаються такі пільги:

- використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п.8 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Відпустки учасникам бойових дій належать до категорії інших додаткових відпусток.

Відповідно до абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до п. 37.11 розділу XXXVII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 20.07.2018 № 260, особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, зазначеним у пунктах 37.9 та 37.10 цієї Інструкції, що мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Відповідно до п. 37.13 розділу XXXVII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 20.07.2018 року № 260, розрахунок грошового забезпечення за час щорічної основної відпустки, визначеної в пунктах 37.5 та 37.6 цієї Інструкції, та грошової компенсації, визначеної в пунктах 37.9-37.11 цієї Інструкції, здійснюється виходячи з окладу за військовим званням, посадового окладу та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася.

Відповідно до абз. 3 п. 37.14 розділу XXXVII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 20.07.2018 року № 260, грошова допомога на оздоровлення до розрахунку не включається.

Фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 , відповідно до довідок ФЕС Позивачу було нараховане грошове забезпечення в повному обсязі відповідно до законодавства України.

Від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що позивачем при звільненні не було долучено посвідчення учасника бойових дій, тому нарахування та виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за 2023 - 2024 роки, не була виплачена. Дослідивши додатки до позовної заяви по справі № 360/428/25, відповідач виявив наявність посвідчення учасника бойових дій позивача виданого 14.10.2024. Після чого були внесені зміни до наказу командира (по стройовій частині) від 28.10.2024 № 310 наказом командира (по стройовій частині) від 14.05.2025 №138 в якому наказано виплатити Позивачу компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рапорти щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, ОСОБА_1 не подавав.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 27.02.2025 роз`єднані в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.03.2025 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 22.04.2025 витребувано у військової частини НОМЕР_1 довідку про кількість невикористаних позивачем днів додаткової відпустки учасника бойових дій за 2023-2024 роки, інформацію щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій.

Ухвалою суду від 23.04.2025 виправлено описку, допущену у мотивувальній чистині ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі № 360/428/25. Витребувано у Військової частині НОМЕР_1 довідку про виплачену матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, а у разі не виплати надати пояснення щодо невиплати зазначених допомог, рапорти щодо виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, які були подані ОСОБА_1 .

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 04.06.2022 по 28.10.2024, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків, військового квитка позивача серії НОМЕР_3 , витягом з наказу від 04.06.2022 №157 та витягом з наказу від 28.10.2024 №310.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_4 від 06.06.2023 ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідно до наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2022 року №157 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: вважати такими, що зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 : солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця призваного за мобілізацією, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 04 червня 2022 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Призначено на посаду солдата резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915А, і вважати таким, що з 04 червня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 2470 гривень на місяць, шпк «солдат». Зараховано на продовольче забезпечення з 05 червня 2022 року.

Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 284 % посадового окладу.

Відповідно до наказу командира військової частини військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2024 № 31 та наказу від 14.05.2025 №138, вважати таким, що виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишній стрілець-санітар 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 225-РС від 23.10.2024 відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" У ВІДСТАВКУ (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) і вважати, що справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 28 жовтня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключено з 29 жовтня 2024 року.

Вислуга позивача у Збройних Силах станом на 28.10.2024 становить: календарна 02 роки 05 місяців 24 дні, пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів, загальна 02 роки 05 місяців 24 дні.

Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210 виплатити: оклад за військове звання та надбавку за вислугу років за період по 28 жовтня 2024 року.

Відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 премію за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, НЕ ВИПЛАЧУВАТИ (не перебував у районах забезпечення вищезазначених заходів у жовтні 2024 року).

Відповідно до постанови КМУ від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» виплатити грошову допомогу у розмірі 04 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, за 28 місяців.

Виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік, відповідно до пункту 2 розділу ХХІІІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 18 діб невикористаної відпустки.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної відпустки.

Щорічна основна відпустка за 2024 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної відпустки.

Виплатити компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались.

Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Листом від 23.01.2025 №173 військова частина НОМЕР_1 на звернення позивача від 16.01.2025 повідомила, що нараховано при звільненні:

715,98 гри - грошове забезпечення за жовтень 2024 року.

21 657,98 грн - грошова допомога для оздоровлення за 2024 рік.

56 310,75 грн - грошова компенсація за 18 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, грошова компенсація за ЗО діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошова компенсація за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.

46 258,03 грн - переплата грошового забезпечення за період з 26.07.2024 - 30.09.2024 (перебування в розпорядженні більше 2-х місяців).

486,40 грн - військовий збір.

Зараховано на картковий рахунок у сумі 31 940,28 грн.

Всі виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди проведено на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 по день виключення зі списків особового складу військової частини.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ст. 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У відповідності до ст. 16-1 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Приписами ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

У відповідності ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби», додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно ст. 1 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.

Відповідно до частини 8 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби», додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, відповідно до частини 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Суд зазначає, що норми Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2025 №138, наказано виплатити компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд наголошує, що позивач отримав статус учасника бойових дій лише у 2023 році, що підтверджено посвідченням НОМЕР_4 від 06.06.2023, а тому ураховуючи вимоги ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» право на отримання додаткової відпустки у позивача виникає після 06.06.2024.

Таким чином, відповідач видав наказ від 14.05.2025 №138 про виплату позивачу компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відновив права позивача.

З огляду на наведене зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо нарахувати та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 9 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII ( далі по тесту - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п.п. 3 п.5 від 30.08.2017 № 704 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктами 1, 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно пунктом 7 розділу ХХІV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 02.12.2022 №408 Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 31.01.2022 №30, пункт 6 викладено в такій редакції: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально- побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

У межах залишку коштів за фондом грошового забезпечення у грудні 2022 року виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям здійснювати в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, після здійснення військовослужбовцям всіх виплат, передбачених пунктом 5 та абзацом другим цього пункту наказу, на підставі рапорту військовослужбовця. При цьому розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не може бути меншим розміру одного окладу за військовим званням.

Окремим дорученням Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023 встановлено, що у 2023 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності підстав, які прописані в п. 6 даного окремого доручення.

Пунктом 6 Окремого доручення визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Пунктом 6 Окремого доручення Міністра оборони України № 183/уд від 16.01.2024 визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 із рапортом, щодо виплати йому допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік до командира військової частини НОМЕР_1 не звертався.

Позивач разом з позовною заявою надав два рапорти щодо виплати йому допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Дані рапорти не містять дати подання рапорту, лише зазначено рік « 2023р.», а також відсутній особистий підпис ОСОБА_1 .

До того ж, позивачем не надано доказів подання відповідачу зазначених рапортів на отримання допомоги на оздоровлення за 2023 рік та отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Крім того, не надано до суду доказів звернення до відповідача щодо вказаних виплат після звільнення позивача з військової служби.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення до відповідача з відповідним рапортів, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиплати йому допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Отже, виходячи з системного аналізу заявлених вимог, вищенаведеного законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку необгрунтованості позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова