Справа № 240/4698/22
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/4698/22

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, задоволено: визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 23.02.2021 №Ф-194877-51У про сплату боргу (недоїмки)на суму 36967,66 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 992 грн 40 коп.

Додатковим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 заяву представника ОСОБА_1 про розподіл витрат на правову допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 11 000 грн. 00 коп.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення суду від 23.10.2023 та апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Житомирській області на додаткове рішення суду від 20.12.2024 залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 та додаткове рішення від 20.12.2024 - без змін.

Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 від 13.08.2024 заяву представника позивача про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. В задоволенні заяви в іншій частині, а саме щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 26760,53 грн. відмовлено.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 задоволено заяву позивача про виправлення помилки у виконавчому документі.

Позивачу видано виконавчі листи.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю у справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду по справі №240/4698/22.

Вказану заяву мотивує тим, що позивачем виконавчі листи з метою виконання направлено в органи Держказначейства, однак відповідач не виконує рішення суду, посилаючись на відсутність бюджетних коштів.

Головне управління ДПС у Житомирській області своїм правом на подання письмових заперечень на заяву не скористалось і жодних заяв, клопотань, заперечень тощо по суті заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення на день її розгляду до суду не подало. Вказане не перешкоджає розгляду цієї заяви у письмовому провадженні.

Дослідивши доводи заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина четверта статті 372 КАС України).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина п`ята статті 372 КАС України).

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частини першої-другої статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, вказаними нормами передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Позивач звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів по справі з метою вжиття належних заходів для виконання судового рішення, вказані виконавчі листи йому було видано. Разом з тим, відомостей про відкриття виконавчого провадження станом на час розгляду заяви про встановлення судового контролю до суду не подано.

Отже, з зазначених обставин справи видно, що станом на час розгляду заяви про встановлення судового контролю відсутнє відкрите виконавче провадження з виконання судового рішення у цій справі.

Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати фактичне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 сформувала правовий висновок, що із змісту статті 383 КАС України випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, яке зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Велика Палата звернула увагу, що визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду із такою заявою.

Водночас, позивачем у поданому клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не наведено аргументів щодо використання усіх можливих засобів для його примусового виконання, зокрема, вчинення дій для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, враховуючи те, що на даний час відсутнє примусове виконання рішення суду, а державний виконавець має встановлені законом повноваження щодо впливу на боржника (накладення штрафу, постановлення питання про притягнення до кримінальної відповідальності), суд не знаходить підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду за заявою представника позивача в порядку статті 382 КАС України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись статтями 248, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача Окерешка Святослава Юрійовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №240/4698/22 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Г.В. Чернова