Справа № 366/336/25
Суддя: Корчков А. А.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/336/25
Провадження № 2-а/366/16/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2025 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: заступник командира взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області, Пашко Олександр Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до Іванківського районного суду Київської області із вищевказаним позовом, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА №3455282 від 11.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначаючи, що 11.11.2024, заступником командира взводу 1 роти 1 УІ1П батальйону УГІП в с. Чайки УПП в Київській області Пашком О.В., винесено постанову серії ЕНА № 3455282, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, яке виразилось у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху (перевищення швидкісного режиму в населеному пункті).

Згідно з оскаржуваною постановою, 11.11.2024, приблизно о 11 год. 46 хв., с. Волиця траса М07 58 км, позивач керував автомобілем марки SKODA з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 105 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в с.Волиця, позначене дорожнім знаком 5.49 на 55 км/год.

Позивач не погоджується з цією постановою, вважає, що вона є незаконною, протиправною та не підтверджується жодними доказами, які б відповідали критеріям належних і допустимих.

Зокрема вказує на те, що швидкість руху його автомобіля була допустима з урахуванням вбачаємої ним дорожньої обстановки. Рухаючись на автомобілі зі сторони с-ща Бородянка при заїзді в с. Волиця жодних дорожніх знаків, які б попереджували про те, що в цьому населеному пункті здійснюється автоматична фіксація швидкісного режиму він не бачив. В подальшому, його зупинили працівники поліції та повідомили про те, що він порушив вимоги швидкісного режиму в населеному пункті. При цьому, фіксація швидкості руху здійснювалась за допомогою приладу TruCam, який працівник тримав в руках та який не був стаціонарно закріплений, що суперечить положенням законодавства, зокрема ст. 40 «Про Національну поліцію», а тому, відомості з даного приладу не є належними доказами. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити, зазначену постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Рух справи та позиції сторін.

05.02.2025 позов надійшов до суду.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 05.02.2025, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А.

Ухвалою суду від 10.02.2025 вказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав несплати позивачем судового збору. Позивачеві надано п`ятиденний термін з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

13.02.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду від 10.02.2025, та долучено квитанцію про сплату судового збору у сумі 605,60 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2025 позивачеві поновлено строк на звернення до адміністративного суду із даним позовом та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін із особливостями, встановленими ст. ст. 268, 272, 286 КАС України. Розгляд справи призначено на 26.02.2025 та відкладено на 12.03.2025 за клопотанням представника відповідача про перенесення судового засідання та продовження відповідачеві визначеного судом строку на подання відзиву. Клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву обґрунтовано тим, що ухвалу суду від 17.02.2025 про відкриття провадження у даній справі Департамент патрульної поліції отримав лише 25.02.2025, до юристів департаменту матеріали передані 26.02.2025, на підтвердження чого до клопотання додано копію відповідної резолюції.

При вирішенні заяви представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву, суд виходить з наступного.

Так, згідно вимог ч.1 ст.121 ККАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 статті 121 КАС України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч.4 ст.121 КАС України).

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію (частина 5 статті 121 КАС України).

За приписами ст. 268 КАС України та враховуючи особливості розгляду такої категорії справ, судом ухвалою про відкриття провадження було встановлено строк у п`ять днів для подання відзиву у справі з дати отримання ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2025 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, 25.02.2025 за резолюцією заступника начальника Управління патрульної поліції Київської області, матеріали передані для виконання О. Романченко, яка і звернулась 26.02.2025 до суду з клопотанням про продовження строку на надання відзиву.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, з урахуванням наведених правових норм і поданого представником відповідача клопотання, зважаючи на обставини, за яких відповідачем пропущено строк для подання відзиву, вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску процесуального строку та поновити строк для подання відзиву на позов.

05.03.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник, який діє на підставі довіреності, виданої на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції, його територіальних підрозділів та посадових осіб, просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що під час несення служби на АД М 07 Київ-Ковель, 58 км, 11.11.2024 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam II LTI 20/20 (серійний номер ТС № 008373) було виявлено Позивача, який керував транспортним засобом SKODA з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 105 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху, в населеному пункті с. Волиця, позначеного дорожнім знаком 5.49 на 55 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР, після чого, на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», транспортний засіб було зупинено поліцейськими.

Швидкість руху автомобіля позивача вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam ІІ зазначеного алгоритму АЕS, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/ІЕS 18033-3:2015, підтверджено експертним висновком виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/05/02-3560 від 24.12.2020 року. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam ІІ, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam ІІ. Достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam ІІ.

Крім того, зазначає, що відповідно до сертифікату перевірки типу №UА.ТR.001 241-18, який діючий до 26.12.2028, вимірювач швидкості LТІ 20/20 TruCam II відповідає типу засобів вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31363, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 08.08.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam ІІ № ТС008373 є придатним до застосування. Вказане Свідоцтво містить відбиток повірочного тавра, та інші захисні елементи, відповідно до чинних нормативних актів.

Сам прилад опломбовано від несанкціонованого доступу. Пломбування виконане нанесенням самоклеючої пломбувальної наліпки, розташування та зовнішній вигляд якої наведено на рисунку 5 «Сертифікату перевірки типу» UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018.

Лазерний вимірювач швидкості LТІ 20/20 TruCam II отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 № UА.TR /001 22 054-20, дія цього сертифікату розповсюджується на прилади із заводськими/серійними номерами зазначеними у п. 2 зворотної сторони сертифікату. Звертає увагу, що можливість використання виробу «LТІ 20/20 TruCam», виробництва laser Technologe Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 року № 04/05/02/-1179/ВС1, в якому зазначено про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до п.5.1 ДСТУ ІSО/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam ІІ з серійним номером ТС 008373 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вказаний пристрій міг використовуватись для заміру швидкості автомобіля позивача.

Крім того, відповідно до інструкції з використання приладу TruCam ІІ, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

Згідно інструкції по експлуатації та свідоцтва про повірку, вимірювач TruCam ІІ можна використовувати у ручному режимі. Зазначене свідчить, що лазерний вимірювач TruCam ІІ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань та, відповідно, може розміщуватись безпосередньо в руках поліцейського при використанні по зовнішньому периметрі дороги для виявлення та фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищень встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами на вулично-шляховій мережі.

Також зазначено, що вимірювач швидкості LТІ 20/20 TruCam II використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VІІ, оскільки вказаний прилад є засобом вимірювальної техніки.

Таким чином, підрозділи поліції використовують вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam II як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam II».

Отже, використання ручного вимірювача швидкості приладу TruCam ІІ в мобільному режимі (з рук), що прямо передбачено його конструкцією та підтверджується інструкцією з використання, сертифікатом відповідності та безумовно являється обґрунтованим та законним.

Можливість використання приладу TruCam ІІ LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Також представник відповідача зазначає, що ч.2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. При цьому жодними положеннями Закону, в тому числі, ч. 1 ст. 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Водночас, у випадку порушення позивачем ПДР зафіксованого пристроєм вимірювання швидкості TruCam ІІ в ручному режимі, а не в автоматичному, вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

При цьому, згідно загальнодоступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України (https:// https://patrolpolice.gov.ua/2024/07/10/zbilshuyemo-kilkist-pryladiv-trucam-ta-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist-3/), повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam ІІ та зазначено, що на дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.

Таким чином, докази отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС008373, є належними та допустимими, а доводи позивача про порушення інспектором порядку використання вимірювача швидкості є помилковими, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam ІІ та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому у відзиві наголошується, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Крім того, представник відповідача зазначає, що твердження позивача щодо незаконності та протиправності винесеної відносно нього оскаржуваної постанови не підтверджується жодними доказами. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімком приладу та відео з приладу TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС008373. Зокрема, на фотознімку вказано адреса: АД М-07, 58 км, дата: 11.11.2024 та час: 11:46:03, номерний знак автомобіля: НОМЕР_1 та швидкість руху: 105 км/ год. Вимірювання здійснювалось з відстані 222,5 м. Також, на фотознімку приладу TruCam ІІ зазначено технічний прилад, яким здійснено фотофіксацію, а саме TruCam ІІ серії № ТС008373.

З приводу тверджень Позивача, щодо відсутності жодних дорожніх знаків в напрямку його руху зі сторони селища Бородянка та при заїзді в с. Волоця, а також і дорожніх знаків, які попереджували про те, що в цьому населеному пункті здійснюється автоматична фіксація швидкісного режиму представник відповідача зазначає, що наявність дорожніх знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», 5.49 «Початок населеного пункту», найменування і початок забудови населеного пункту, 5.50 «Кінець населеного пункту», підтверджується фотознімками та відеозаписом долученими до матеріалів справи Відповідачем. Посилання на дорожній знак 5.70 не повинно братись до уваги, так як він не має жодного відношення до порушень правил ПДР, пов`язаних з порушенням швидкісних режимів, і не повинен бути розміщений з зоні частини дороги, а саме 58 км АД М-07, так як про це вказує позивач.

Позивачем не надано жодних відомостей чи доказів, якими б підтверджувалось, що станом саме на 11.11.2024 вищезазначені знаки були відсутні, а тому такі твердження не заслуговують на увагу та слід розцінювати як припущення.

Таким чином, зважаючи на викладене, представник відповідача вважає, що постанова серії ЕНА № 3455282 від 11.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Розгляд справи відбувається відповідно до вимог ст. ст.19,257, 286 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак учасники справи в судове засідання не викликались.

Сторони не надіслали заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Встановлені судом обставини та застосовані норми права.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3455282 від 11.11.2024, винесеної заступником командира взводу 1 роти 1 батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області, Пашком О.В., щодо ОСОБА_1 : 11.11.2024, приблизно об 11 год. 46 хв., с. Волиця траса М 07 58 км, водій керував транспортним засобом SKODA з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 105 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Волиця, позначеного дорожнім знаком 5.49 на 55 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС008373, чим порушив п. 12.4. ПДР - порушення швид. режиму в населених пунктах, ст. 122 ч. 4 КУпАП (а.с.10-11).

Вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та застосовано штраф у розмірі 1700 грн.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

З дослідженої судом роздруківки файлу _r2200_1111_114603.jmx, вимірювача швидкості TruCam, серійний номер ТС 008373, вбачається, що приладом, 11.11.2024 об 11:46:03, з відстані 222,5 м, на АД М07 58 км зафіксовано рух транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 105 км/год.

Судом досліджено відеозапис, долучений представником відповідача до відзиву, з якого вбачається, що по напрямку руху до населеного пункту «с. Волиця», після 57 км автодороги, встановлено дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту» (с. Волиця). Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах та 5.50 «Кінець населеного пункту», що також підтверджується фотознімками, долученими до матеріалів справи Відповідачем.

Крім того, на офіційному сайті Патрульної поліції України за посиланням (https:// https://patrolpolice.gov.ua/2024/07/10/zbilshuyemo-kilkist-pryladiv-trucam-ta-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist-3/) міститься повідомлення про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam ІІ у тому числі і на АД М07 в межах Київської області (39-79 км) та зазначено, що про використання приладів вимірювання швидкості повідомлятимуть дорожні знаки, які попереджають про фото- та відеофіксацію порушень; - у місцях фіксації порушень стоятиме службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами спростовуються твердження позивача щодо відсутності дорожніх знаків, які б попереджали про те, що в населеному пункті «с. Волиця» здійснюється автоматична фіксація швидкісного режиму, тому, доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, повністю спростовуються доказами наданими стороною відповідача.

Можливість використання приладу TruCam LTI II 20/20 виробництва Laser Technology Inc підтверджується наявністю, виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України Експертного висновку від 15.12.2023 № 04/05/02/-1179/ВС1, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначеного п.5.2 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт).

Також, відповідно до Експертних висновків № 04/05/02/-3561 від 24.12.2020 та № 04/05/02/-3562 від 24.12.2020 на програмне забезпечення «TruCAM II Clip Viewer v2.0.5.1» та «ShareViewII v2.2.2.23091» в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п.5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт).

Згідно зі Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31363, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», чинного до 08 серпня 2025 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam №ТС008373, виробництва Laser Technology Inc., США, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ±1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Крім того, судом також встановлено, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM ІІ отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 № UA.TR.001 22 054-20 та сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018, відповідно до якого, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному та автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Таким чином правильність і правомірність використання лазерного вимірювача TruCАМ підтверджується вищенаведеними документами та не суперечить вимогам ст.40 Закону України «Про Національну поліцію України».

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За змістом ч.2 цієї статті інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, поліція наділена правом використання технічних приладів з виявлення та/або фіксації правопорушень, яким є лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCam II.

Відповідно до вимог ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), органи Національної поліції розглядають у тому числі справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частина 4 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Суд приймає до уваги, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, старшим лейтенантом поліції УПП в Київській області Пашком О.В., дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема п. 5 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція), відповідно до якого, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Поліцейським було враховано факти та обставини, передбачені законом, та дотримано порядку розгляду справи.

На підставі ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП;

3) про закриття справи.

Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно зі ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач відмовився від підпису та не отримував копію оскаржуваної постанови на місці її винесення постанови.

Про те, що позивачу достовірно було відомо про факт вчинення ним адміністративного правопорушення, зазначено самим позивачем в позовній заяві, зокрема вказано на те, що поліцейські, після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, повідомили його про порушення вимог швидкісного режиму в населеному пункті.

Судом враховано що оскаржувана постанова за змістом відповідає вимогам ст.283 КУпАП, у тому числі викладено суть вчиненого порушення.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.

Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі № 524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Частиною 5 ст. 14 цього Закону визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), відповідно до п. 12.4 яких, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год встановлена ч.4 ст. 122 КУпАП .

Згідно п. 12.4 ПДР, загальні обмеження швидкості поширюються на всю територію України, згідно яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» та скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановлено статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є саме захист прав та свобод осіб у випадку їх порушення суб`єктами владних повноважень. У той же час, з матеріалів справи вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, з приводу будь - яких порушень його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього заявлено а ні позивачем, а ні його представниками не було. Тож порушення прав особи суб`єктом владних повноважень судом встановлено не було.

Суд при розгляді адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень має неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства України задля недопущення будь - яких зловживань учасниками процесуальними правами та використання судових процедур з метою уникнення покарання за вчинене адміністративне правопорушення всупереч завданням, закріпленим в статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При прийнятті рішень у справах з приводу оскарження постанов органів Національної поліції України суд має забезпечувати справедливий баланс між інтересами позивача (особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, яка звернулась з відповідних позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду) та інтересами суспільства, забезпечення законності та правопорядку в державі.

Саме невідворотність покарання є стримуючим фактором від вчинення правопорушень у майбутньому, що забезпечує досягнення завдань проваджень в справах про адміністративні правопорушення, які передбачені ст. 245 КУпАП, зокрема, виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

Наразі, беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3455282 від 11.11.2024 винесена правомірно.

Відповідно до статті 247 КУпАП , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Відповідно до п.4 розділу «IV. Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Таким чином, будь - які підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновків про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та закриття провадження у справі не має, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 222, 245, 276, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 4, 7, 227, 244, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: заступник командира взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Київській області, , адреса: вул. Мрії, 19, м. Київ, 02000,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: заступник командира взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції с. Чайки Управління патрульної поліції в Київській області, ОСОБА_2 : адреса: вул. Мрії, 19, м. Київ, 02000.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ