Справа № 280/1633/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 травня 2025 року Справа № 280/1633/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу додаткових видів грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року (у тому числі грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні) виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що у період з 01 березня 2022 року по 24 травня 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Не погоджуючись із розрахунком свого посадового окладу, окладу за військовим званням та як наслідок розміром виплат обрахованих із грошового забезпечення звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, однак отримав відмову у їх задоволенні. Вважає, що здійснений відповідачем розрахунок грошового забезпечення у спірний період призвів до отриманих виплат у неналежному розмірі, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України в частині періоду з 30 червня 2023 року по 19 травня 2024 року.

19 березня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 24 березня 2025 року позивачу поновлено строк звернення до суду із позовом у справі № 280/1633/25, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою судді від відповідача витребувано інформацію щодо наступного: яка розрахункова величина застосована військовою частиною для обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року, а саме: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; яка сума посадового окладу ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась у період проходження ним військової служби з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року; який тарифний розряд ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року; який тарифний коефіцієнт, який був застосований під час проведення обчислення посадового окладу ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року; яка сума забезпечення та інших додаткових виплат була нарахована та виплачена ОСОБА_1 відповідно да витягу із наказу № 141 від 19 травня 2024 року.

У зв`язку із тим, що відповідач зареєстрований на тимчасово-окупованій території, з метою реалізації ним права на подання відзиву на позов, за з метою одержання витребуваних документів суд звернувся із до Міністерства оборони України із запитом про надання інформації щодо адреси листування останнього.

05 травня 2025 року у відповідь на запит листом Міністерства оборони України суд повідомлено про наявність у відповідача електронної адреси, а також вказано, що у період з 01 березня 2022 року по 15 вересня 2024 року включно позивач не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Натомість, згідно доданого до відповіді на запит копії наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 16 вересня 2023 року № 220 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 16 вересня 2023 року. Також, зі змісту листа вбачається, що розрахунок посадового окладу позивача у період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 здійснено виходячи із розрахункової величини 1762 грн.

Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі 3 280/1633/25, а також копія позову направлені судом на електронну пошту, вказану Міністерством оборони України у вищезазначеному листі. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2018 року, ОСОБА_1 у період з 01 березня 2022 року по 27 січня 2023 року проходив військову службу в ЗРТЦК ТА СП, з 01 квітня 2023 року по 15 вересня 2023 року у Військовій частині НОМЕР_5 .

З 16 вересня 2023 року по 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , до особового складу якої був зарахований на підставі наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 16 вересня 2023 року № 220.

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 за №141 від 19 травня 2024 року, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за сімейними обставинами.

Вважаючи дії відповідача щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення у належному розмірі у період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2024 року протиправними без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2022 2024 роках, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Постановою №704, яка набирала чинності з 01 березня 2018 року, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

За первинною редакцією пункту 4 Постанови №704, передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Варто зазначити, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п.4 Постанови №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Суд звертає увагу, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови №704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103).

Пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

При цьому, суд зазначає, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 01 січня 2019 року) пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року".

У той же час, судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704.

Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30 липня 2018 року), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що саме з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто, із 29 січня 2020 року відновлена дія пункту 4 постанови №704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018.

Отже, саме з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

З приводу вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період 01 березня 2022 року по 15 вересня 2023 року включно (у тому числі грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні) виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року суд зазначає, що згідно доданого до позову військового квитка серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2018 року позивач військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 у вказаний вище період не проходив, до її особового складу не зараховувався, а відтак вказана військова частина позивачу грошове забезпечення не нараховувала та не виплачувала. Доказів того, що ЗРТЦК ТА СП та/або Військова частина НОМЕР_5 у спірний період перебували на грошовому забезпеченні у Військової частини НОМЕР_2 матеріали справи не містять. Відтак, протиправні дії щодо нарахування та виплати позивачу у вказаний період грошового забезпечення у зменшеному розмірі відповідачем не вчинялись, а тому підстави для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог за період з 16 вересня 2023 року по 24 травня 2024 року, з урахуванням яких розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, на думку позивача має бути визначений з урахуванням пункту 4 Постанови №704 в редакції чинній з 29 січня 2020 року, та має бути розрахований шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, суд вказує наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481 (далі - Постанова №481), яка набрала чинності з 20 травня 2023 року, внесено зміни до пункту 4 Постанови №704, та викладено абзац перший в такій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

З урахуванням викладеного, зокрема у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №481, підстави для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2023 року з 20 травня 2023 року відсутні.

З огляду на наведене, у задоволенні вимог з 16 вересня 2023 року по 19 травня 2024 року слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів при розгляді вказаних спірних правовідносин, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З урахуванням положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов