Справа № 346/691/25
Суддя: Третьякова І. В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/691/25
Провадження № 2-адр/346/1/25
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

26 травня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.05.2025 року адміністративний позов ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення було задоволено. Постанову № 149/25 від 03.02.2025р. винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок скасовано і справу про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

08.05.2025р. представник позивача Оліградський М.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Подана заява мотивована тим, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені повністю, а в заяві від 23.04.2025р. представник позивача заявляв про стягнення з відповідача судових витрат. Проте, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення у справі суду надані не були, однак такі надаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що узгоджується з положеннями ч. 7 ст. 139 КАС України.

16.06.2025р. представник ІНФОРМАЦІЯ_2 Фербей Ю.М. подав до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив відмовити в стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що представником позивача при визначенні вартості його послуг було штучно завищено суму гонорару за надання юридичних послуг, оскільки наявні у матеріалах справи документи не містять великого обсягу, а правовідносини між сторонами у справі в межах заявленого спору не потребують складного правового аналізу. Окрім того, щодо суті вказаного спору існує усталена судова практика. Також, матеріали справи не містять розрахунку вартості послуг та часу, витраченого адвокатом на конкретну надану послугу, а також доказів сплати гонорару адвокату, що свідчить про недоведеність понесених витрат на правову допомогу позивача у конкретній справі.

В судове засідання представник позивача Оліградський М.В. не з`явився, 12.05.2025р. подав до суду заяву, в якій просив розглянути питання про ухвалення в справі додаткового рішення за його відсутності. Свої вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши доводи поданої заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно до ч.1, 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч.1, 2, 5-7 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом наведених норм для усіх судових витрат встановлено однакові правила щодо їх доведення відповідними доказами.

Частина 1 ст. 143 КАС України визначає, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 07.07.2023 у справі №340/2823/21, в якій сформував такі загальні підходи до стягнення витрат:

«Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України».

У постанові від 25.07.2023 у справі №340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції Об`єднаної палати Верховний Суд дійшов висновку, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Вирішуючи питання наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат Верховний Суд в ухвалі від 23.01.2024 у справі №380/12348/22 сформував наступні висновки:

« 42. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у відзиві на касаційну скаргу просив покласти на виконком Львівської міськради судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу за підготовку та подання відзиву на касаційну скаргу.

43. Разом з тим, застосовуючи зазначені вище висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22, та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів звертає увагу, що у відзиві на касаційну скаргу від 7 вересня 2023 року позивач: зазначив загальне прохання про необхідність стягнення судових витрат; до ухвалення у справі постанови Верховного Суду не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, як і не вказав будь-яких причин, які унеможливлюють подання ним вчасно відповідних доказів; не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення постанови за касаційною скаргою. Не наведені обставини поважності причин неподання відповідних доказів щодо правничої допомоги й у поданій представником позивача заяві від 21 грудня 2023 року про ухвалення додаткового судового рішення.

44. Наведене вище дає підстави вважати, що представник позивача не подав заяви, яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України давала суду касаційної інстанції правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

45. Відповідно до частини другої статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

46. Відтак, оскільки представник позивача не дотримався процесуальних норм закону, після того, як за касаційною скаргою ухвалена постанова, у суду касаційної інстанції відсутні процесуальні підстави для вирішення питання про розподіл витрат відповідно до статті 252 КАС України.

47. Аналогічний підхід застосовний в ухвалі Верховного Суду від 8 січня 2024 року у справі № 580/3758/19.»

Наведені висновки підлягають застосуванню і до справи, що розглядається.

Як встановлено судом при зверненні до суду представник позивача Оліградський М.В. в прохальній частині позовної заяви просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судові витрати. В поданій до суду 23.04.2025р. заяві ОСОБА_1 також просив позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати, справу розглянути за його відсутності.

Ані в позовній заяві, ані в заяві про розгляд справи за відсутності, представником позивача не було чітко вказано про розподіл яких конкретно судових витрат суд повинен вирішити питання, а лише узагальнено зазначено прохання про стягнення з відповідача судових витрат. При цьому варто відзначити, що при ухваленні рішення суд стягнув з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору, тобто вирішив питання про розподіл між сторонами судових витрат, які були документально підтверджені.

Окрім цього, суд бере до уваги, що представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги №2025/04 від 22.01.2025р., укладеного між адвокатом Оліградським М.В. та клієнтом ОСОБА_2 , копію акту приймання-передачі за договором про надання професійної правничої допомоги №2025/04 від 22.01.2025р., який датований 04.03.2025р., а також квитанцію до прибуткового касового ордера №2025/04 про сплату Ткачиком А.С. адвокату 10000,00 грн., яка також датована 04 березня 2025р.

Отже, вищевказані документи, якими представник позивача підтверджує понесені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, датовані січнем та початком березня 2025р. Однак, до ухвалення в даній справі рішення (05.05.2025р.), суду такі докази понесених витрат, стороною позивача надані не були, будь-які причини, які унеможливлювали своєчасне подання цих документів до суду, в заяві про ухвалення додаткового рішення не зазначені, а також не повідомлено про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 4.4, 4.6, 4.7 договору про надання професійної правничої допомоги №2025/04 від 22.01.2025р. адвокат та клієнт погодили, що оплата за надані послуги здійснюється на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг. Клієнт сплачує адвокату готівкою надані послуги згідно сум, обумовлених в актах приймання-передачі наданих послуг. Розрахунок за цим договором проводиться шляхом оплати клієнтом коштів готівкою протягом 5 робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. У разі позитивного вирішення спору в користь клієнта, останній оплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 3000,00 гривень по кожній інстанції окремо.

Відповідно до Акту приймання-передачі за договором про надання професійної правничої допомоги №2025/04 від 22.01.2025р.,вартість наданих послуг складає 10000,00 грн. При цьому, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в Акті не вказаний, що суперечить положенням ч.4 ст. 137 КАС України.

Згідно положень ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому підстав для ухвалення у справі додаткового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 252 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В ухваленні додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення повного тексту до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст ухвали складено 26.05.2025р.

Суддя: Третьякова І. В.