Справа № 371/31/25
Суддя: Геліч Т. В.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 371/31/25
Номер провадження № 2-а/371/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі головуючої судді Геліч Т.В. , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Миронівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Постановою АВ № 00003689 від 19.12.2024, винесеної головним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І., позивача притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що вважає вказану постанову протиправною та підлягає скасуванню з наступний підстав.

Загальна маса транспортного засобу DAF CF 85.410, державний номерний зш НОМЕР_1 , не перевищувала нормативних параметрів, передбачених пунктом 22 Правил дорожнього руху.

Відповідач не визначив складові та тип транспортного засобу, що унеможливило встановлення дійсного максимально допустимого значення фактичної мас транспортного засобу.

Ухвалою суду від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку без виклику сторін.

21.01.2025 на адресу суду, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого слідує наступне.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі - Правила №363), визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи - розпуски.

Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

В постанові фіксується саме марка, модель, державний номерний знак тягача, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем. Зважаючи на це в постанові зазначається саме інформація про тягач.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (надалі Інструкція № 512) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. Звертаємо увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022. Звертаємо увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022.

Відповідно до Додатка 1 до Інструкції № 512 в частині «Установив (-ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі має міститися інформація про марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, яка вказана в оскаржуваній постанові, а саме інформація про тягач (до якого приєднаний причіп, що не може рухатись самостійно).

Також, надаємо АРМ аудиту Перегляд зафіксованої події під час розгляду адміністративного правопорушення №9575528. За змістом даного документу вбачається, що відповідачем визначено тип транспортного засобу із напівпричепом, тобто та обставина що тягач рухався із напівпричепом була досліджена та врахована.

Відповідно до фото, що розміщених на сайті Укртрансбезпеки за посиланням, що вказане в постанові в момент зважування зафіксований і тягач і приєднаний до нього напівпричеп.

Також, як видно з інформаційної картки автоматичного пункту габаритно-вагового контролю та даних постанови транспортний засіб - тягач був зафіксований саме з напівпричепом - це видно по кількості вказаних в інформаційній картці та постанові осей (додається).

В свою чергу, постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивач адміністративної відповідальності згідно частини 2 статті 132-1 КУпАП. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174).

Наголошуємо на тій обставині, що під час вчинення правопорушення та винесення оскаржуваної постанови діяла нова редакція Порядку №1174 від 28.02.2024.

Порядком №1174 не передбачено фіксація державного номерного знака напівпричепа.

Таким чином доводи позивача стосовно невідповідності змісту постанови вимогам чинного законодавства, а саме, що у постанові не зазначено марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу спростовані вищезазначеними поясненнями, оскільки ст. 283 КУпАП, Інструкція №512 та Порядок №1174 не вимагає зазначення в постанові про вчинення адміністративного правопорушення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв.

28.01.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив з якого слідує наступне.

Відповідач наголошує, що матеріали автоматичної фіксації правопорушення підтверджують факт використання трьохвісного напівпричепа і вважає такі відомості достатніми, що не узгоджується з приписами підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Просить суд врахувати, що оскаржувана постанова не містить в собі даних як про саму наявність, так і про кількість вісей напівпричепа. Натомість посадовою особою відповідача зазначено, що транспортний засіб DAF CF 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є тягачем, має 6 вісей, що не відповідає ні фактичним, ні технічним, ні реєстраційний даним про зазначений транспортний засіб.

Крім того, за змістом підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, відповідач повинен був встановити не лише кількість вісей, а й тип напівпричепа, а саме чи є він контейнеровозом.

Разом з тим оскаржувана постанова не містить даних щодо типу, марки, моделі, кількості вісей, державного номерного знаку напівпричепа, що був приєднаний до сідлового тягача DAF CF 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент його фіксації на автомобільній дорозі М-01 19.12.2024 о 08:19.

Отже, уповноважена посадова особа, здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення, не володіла відомостями, що були необхідними для об`єктивного розгляду справи та винесення законної і обґрунтованої постанови.

Погоджується з доводами відповідача про те, що за змістом підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху допустима фактична маса транспортного засобу становить 44 тони за одночасного дотримання умов про те, що комбінований транспортний засіб:

- складається з трьохвісного автомобіля (тягача) та двовісного або трьохвісного напівпричепа (контейнеровоза);

- здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра;

- рухається автомобільними дорогами державного значення.

Більше того, позивач надав пояснення та докази, які підтверджують, що всі три умови були виконані, у зв`язку з чим максимально допустила загальна маса комбінованого транспортного засобу становить саме 44 тони.

Дійсно, саме фітинги є тими елементами конструкції спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза, які забезпечують надійне та безпечне кріплення змінного кузова на транспортний засіб, а саме на площадку (раму) контейнеровоза.

На фотокартках, доданих позивачем до позовної заяви, зображено фітинги, про які зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву.

Матеріали автоматичної фіксації правопорушення зроблені у спосіб (з ракурсів), що не надавали посадовій особі відповідача можливості пересвідчитися в наявності фітингів, що додатково вказує на те, що Уповноважена посадова особа, здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення, не володіла відомостями, що були необхідними для об`єктивного розгляду справи та винесення законної і обґрунтованої постанови.

Матеріали фотофіксації, приєднані відповідачем до відзиву на позовну заяву, додатково підтверджують пояснення позивача з приводу того, що 19.12.2024 в момент здійснення фіксації автомобіля відповідачем вантажні перевезення здійснювалися комбінованим транспортним засобом, що включав трьохвісний сідловий тягач та трьохвісний напівпричіп-контейнеровоз, на якому встановлено змінний кузов довжиною до 13,716 метра, а саме 12,5 метра. Максимальне значення фактичної маси такого комбінованого транспортного засобу для автомобільних доріг державного значення, згідно з підпунктом «б» пункту 22.1 Правил дорожнього руху, становить 44 тони.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00003689 від 19.12.2024 головним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 ч.2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Згідно вказаної постанови, 19.12.2024 о 08:19 за адресою: М-01, к 49+495, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративни правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксован транспортний засіб DAF CF 85.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , яки рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Прави дорожнього руху, а саме: із перевищенням загальної маси транспортного засобу б 5,188% (2,075 тони) при дозволеній максимальній масі 40 тон.

28.09.2024 о 13:07 год., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, транспортний засіб DAF CF 410 FT, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником та відповідальною особою якого є ОСОБА_1 , який допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 85,075 % (2,03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно достатті 1 вказаного Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 12ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Порядком №1567 передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з ч. 4ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Згідно з п.28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ч. 2ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІз метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Також, за статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV(далі - Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за якузакономпередбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.2 ст.132-1КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Санкція ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачеє накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідност.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Відповідно до частини 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно абзацу 2 п.3 Розділу I Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затверджена Наказом Мініфраструктури № 512 від 27.09.2021 року (надалі - Інструкція), постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 п.8. Розділу II Інструкції, постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт. Згідно п. 1 Розділу II Інструкції, Уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті122-2, частинами другою та третьою статті 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно п. 2 Розділу II Інструкції, Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.3 Розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, де серед іншого зазначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т. (підпункт «б»).

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Отже, законом заборонений рух двовісного автомобіля (тягачу) з трьохвісним напівпричепом маса якого перевищує 40 тон.

Оскаржуваною постановою встановлено, результати автоматизованої фіксації транспортного засобу в момент фіксації:

Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса 42075 кг., фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт.

Окрім цього, судом перевірено наявність постанови (сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі) за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/en/, де після введення значень (Номер ТЗ: АІ71800РС, Документ: АВ00003689), відкривається сервіс перевірки та можна побачити фото та відео з місця події, інформацію про транспортний засіб та відповідальну особу.

Із фото відео що наявні на сервісі, вбачається що вантажний транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_3 , це двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом.

А отже, його загальна маса не повинна перевищувати ваги в 40 тон., відповідно до вимог підпункту Б пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Позивачем не ставилися під сумнів подія правопорушення та автоматизовані виміри маси транспортного засобу, відповідальна за який особа допустила порушення вимог Правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не підтверджується та повністю спростовується постановою АВ № 00003689 від 19.12.2024та доказами, що містяться на сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі за посиланням https://wim.dsbt.gov.ua/en/, що були перевірені судом.

За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи із приписів ст. 139 КАС України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 77, 242-246, 250, 255, 286, 272 КАС України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ГЕЛІЧ