Справа № 200/2041/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року справа №200/2041/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Зінькової Інни Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/2041/25 (головуючий суддя у І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття вмотивованого рішення про взяття на квартирний облік позивача за результатами розгляду заяви від 19 грудня 2024 року;

- зобов`язати відповідача передати заяву позивача про взяття на квартирний облік від 19 грудня 2024 року на розгляд комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради з житлових питань.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивачем заявлено позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо передання заяви позивача від 19.12.2024 про прийняття на квартирний облік на розгляд комісії при виконкомі Дніпровської міської ради з житлових питань, тобто, на виконання належних відповідачу управлінських функцій.

Спір щодо права позивача на прийняття на квартирний облік не виник, оскільки іншим органом управління не ухвалювалося відповідне рішення. Отже, не виникли цивільні правовідносини, які потребують звернення до цивільного суду.

Таким чином, у цій справі спірні правовідносини виникли саме внаслідок не реалізації відповідачем своїх функцій у сфері управлінської діяльності, тобто спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття вмотивованого рішення про взяття на квартирний облік позивача за результатами розгляду заяви від 19 грудня 2024 року;

- зобов`язати відповідача передати заяву позивача про взяття на квартирний облік від 19 грудня 2024 року на розгляд комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради з житлових питань.

В обґрунтування позову зазначив, що є внутрішньо переміщеною особи з числа учасників бойових дій.

Разом з членами родини має зареєстроване місце проживання у м. Мирноград.

Відповідно до підр. 3.2 р. 3 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Мирноградська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій.

Відповідно до Акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 24.04.2024, квартира позивача зазнала пошкодження внаслідок дії вибухової хвилі, спричиненої ракетним ударом. За висновком огляду житлове приміщення може бути придатне для проживання після проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

19.12.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про прийняття на квартирний облік до Дніпровської міської ради.

Листом від 15.02.2025 за № 3/16-259 відповідач повідомив позивача про відмову у переданні заяви від 19.12.2024 про прийняття на квартирний облік на розгляд комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради з житлових питань.

Підставою для відмови зазначена відсутність повного пакету документів, доданих до заяви.

Конкретного переліку документів, які необхідно додати для усунення недоліків заяви повідомлення відповідача не містить.

Бездіяльність відповідача щодо не передання заяви про прийняття на квартирний облік до відповідного органу- комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради з житлових питань є протиправними.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, вважав, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, тому не може розглядатися адміністративними судами та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною в яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних чи господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), оскільки, як вже було зазначено вище, визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер спірних правовідносин, з яких виник спір.

Відповідно до частини другої статті 47 Конституції України громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Статтею 39 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Поряд із цим частинами першою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як встановлено судом, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо обмеження права позивача, який потребує поліпшення житлових умов, на передання документів для взяття на квартирний облік до відповідного органу- комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради з житлових питань.

Позивач наголошує на тому, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки перед судом порушено питання про бездіяльність відповідача (суб`єкта владних повноважень), пов`язану з не переданням заяви про взяття на квартирний облік громадян до відповідного органу для розгляду такої заяви.

У контексті наведеного слід зазначити, що порушення своїх прав позивач вбачає у наслідках, спричинених неправомірною, на його думку, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, а так як ці наслідки пов`язані із поновленням порушеного права у сфері житлових відносин, то такий спір відноситься до сфери захисту цивільних (житлових) прав незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень, тобто відповідача.

Тобто, спір у цій справі має приватноправовий характер, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства України.

Великою Палатою Верховного Суду вже вирішувалося питання предметної юрисдикції у подібних правовідносинах, зокрема, у справі № 200/10822/18-а (постанова від 19 лютого 2020 року) було зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, установлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними), незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 дійшла висновку, що спір стосовно взяття на квартирний облік належить до юрисдикції адміністративних судів в тому разі, якщо він є спором з приводу проходження позивачем різновиду публічної служби, коли саме у зв`язку з проходженням публічної служби держава передбачила відповідні соціальні гарантії.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що спір у цій справі не є спором з приводу проходження позивачем різновиду публічної служби, оскільки в спірному випадку позивач публічну службу не проходить, а виник щодо забезпечення ОСОБА_1 житлом, дійшов правильного висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен розглядатися судом у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На підставі пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Зінькової Інни Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/2041/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 200/2041/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 26 травня 2025 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв