Справа № 420/38199/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Альфа Люкс» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовною заявою звернулось Приватне підприємство «Альфа Люкс» (далі позивач ПП Альфа Люкс) до Одеської митниці (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024 року

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 року.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що відповідно до умов контракту № 31/1.1 від 31.01.2024 р., укладеного з продавцем - компанією GHADAN COMPANY, на територію України був ввезений товар для покупця- ПП «Альфа Люкс». З метою його митного оформлення декларантом позивача подано до Митниці митну декларацію №24UA60U9 від 28.11.2024 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів, визначену за ціною контракту, які відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України. Разом з тим, 29.11.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000038/l про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2024/000198. При цьому, позивач вказує, що більшість документів, які було запропоновано надати позивачу митним органом, вже були надані разом з поданою митною декларацію, що свідчить про формальний підхід відповідача до виконання митних формальностей. При цьому, відповідачем не зазначено які саме виявлені розбіжності призвели до неможливості перевірити правильність визначення митної вартості товарів. Крім того, зазначає, що відповідач раніше вже виносив рішення про коригування митної вартості товарів за аналогічним товаром, що імпортувався позивачем за тим же Контрактом №31/1.1 від 31.01.2024 року, які були оскаржені позивачем в судовому порядку (справа №420/25494/24, справа №420/30568/24). Відтак, вважаючи, що надані для митного оформлення товару документи відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 МК України та підтверджують задекларовану митну вартість товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

30.12.2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 24UA60U9 від 28.11.2024, відповідно до якої на митну територію України на умовах поставки CIF надійшов товар ПП «Альфа Люкс», а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, які зазначені у графі 44 МД. Оскільки в поданих документах містились розбіжності, наявні ознаки підробки та не містились усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500090/2024/000038/1 від 29.11.2024 р., то зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості. Листом ФОП « ОСОБА_1 » від 28.11.2024 № 5-28 повідомлено, що більше додаткові документи, окрім вже наданих, по митній вартості надаватись не будуть. Враховуючи, що декларантом не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, та не спростовано наявні розбіжності у документах, які надані до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 24UA60U9 від 28.11.2024 то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. При цьому, послідовно розглядаючи обмеження щодо застосування наступних методів визначення митної вартості товарів, які наведені у ст.ст. 58 63 Митного кодексу України, за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів, поданих до митного оформлення до Одеської митниці за (МД) № 24UA60U9 від 28.11.2024 було обрано метод визначення митної вартості другорядний метод визначення митної вартості резервний (метод 2 ґ). У рішенні про коригування митної вартості № UА500090/2024/000038/1 від 29.11.2024 р. наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно_інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, статті 256 МКУ, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 р. та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UА500090/2024/000038/1 від 29.11.2024 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 р. діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України.Цією ж ухвалою зобов`язано Одеську митницю разом з відзивом надати суду належним чином завірені копії документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень, у тому числі, але не виключно, МД на підставі яких скоригована митна вартість товарів, та документи, додані декларантом до митної декларації .

Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, то суд враховує наступне.

Як вбачається з вказаного клопотання, то необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження обґрунтовано віднесенням даної справи до категорії справ, яка містить можливі підстави для звернення до митниці із заявою про надання висновку про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, у розмірі 850 457, 03 грн.

Вирішуючи дане клопотання відповідача, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 260 КАС України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідно до ч. 12 ст. 170 КАС України, якщо суд в ухвалі про відкриття провадження у справі за результатами розгляду відповідного клопотання позивача вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд визначає строк відповідачу для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, який не може бути меншим п`яти днів з дня вручення ухвали.

Суд зазначає, що ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.12.2024 року судом вирішено, що розгляд справи буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи із характеру та обсягу доказів по справі та характеру спірних правовідносин, які не потребують усного заслуховування сторін.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. ( частина 3 ст. 257 КАС України).

Згідно пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дане клопотання обґрунтовано однією обставиною, а саме, сумовим виразом різниці в митних платежах між заявленою та скоригованого митною вартістю (850 457, 03 грн.), проте вказана сума не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як критерій визначення складності справи.

При цьому, суд зауважує, що предметом оскарження у даній справі є рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів, а не рішення суб`єкта владних повноважень, яким визначена сума грошових зобов`язань, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про її стягнення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження , а відтак справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

31.01.2024 р. між компанією-продавцем GHADAN COMPANY та покупцем- ПП «Альфа Люкс» укладено контракт № 31/1.1, за умовами якого з урахуванням додаткової угоди № від 22.03.2024 р. до цього контракту, Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити товар згідно рахунків. (п. 1.1. контракту ). Ціна Товару визначається в попередньому рахунку. Остаточна вартість партії поставленого Товару визначається в комерційному рахунку та може відрізнятися від попереднього рахунку. ( пункти 3.1, 3.2. контракту). За даним Контрактом Товари поставляються окремими паріями згідно інвойсів. Умови поставки - CIF або FOB згідно Інкотермс-2010 (конкретні умови поставки вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах). ( пункт 4.1. контракту)

Відповідно до умов вказаного контракту на умовах поставки CIF UA Чорноморськ на митну територію України ввезено товар ПП «Альфа Люкс», а саме: Сіль для посипання доріг, протиожеледна ( проти обмерзання доріг взимку) насипом: - Deicing Road salt-1000,00 тон. Торговельна марка GHADAN COMPANY. Виробник: GHADAN COMPANY. Країна виробництва: Єгипет.

28.11.2025 р. декларантом позивача до Одеської митниці подано (МД) № 24UA60U9 та документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, і обраний метод її визначення, а саме, за ціною контракту.

Так, на підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом позивача були подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а також Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500090/2024/000198, зокрема,

- Сертифікат якості (Certificate of quality) від 06.11.2024;

- Пакувальний лист (Packins list) № 202401027PL від 27.10.2024

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) від 22.08.2024 № GH20240822/РЕ;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 27.10.2024 № 20241027;

- Коносамент (Bill of lading) від 07.11.2024 № 3;

- Вантажна відомість (Carso Manifest) Б/н від 07.11.2024

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 07.11.2024 № 7445;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару № 357 від 27.08.2024

- Банківський платіжний документ, що стосується товару № 388 від 06.11.2024

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)№1 від 22.03.2024 до контракту №31/1.1 від 31.01.2024;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 31.01.2024 № 31/1.1;

- Копія митної декларації країни відправлення від 28.10.2024 № 25604-1-651-2024.

28.11.2024 р. Одеською митницею відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту позивача надіслано повідомлення, в якому митний орган повідомив, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів та зобов`язав протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;7) калькуляцію витрат; 8) комерційний документи (інвойс) між нерезидентами.

28.11.2024 ФОП « ОСОБА_1 листом № 5-28 повідомлено Одеську митницю, що більше додаткові документи, окрім вже наданих, по митній вартості надаватись не будуть.

29.11.2024 р. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000038/l, яке вмотивоване тим, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Крім того, 29.11.2024 р. Одеською митницею складено Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000198.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (EМД) № 24UA05U1 від 02.12.2024 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 850349,31 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Вважаючи рішення відповідача рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема

- митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);

- декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України)

- у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України)

- перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);

- забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);

- митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);

- митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);

- рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);

- у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);

- протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);

- визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України)

- у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України).

- метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України)

- митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).

VI. Оцінка суду.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Предметом оскарження у даній справі є рішення року про коригування митної вартості товарів, яке прийнято митним органом у зв`язку з не поданням декларантом усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, та не спростуванням у додатково поданих документах розбіжностей.

Вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, викладених у пункті 33 оскаржуваного рішення №UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024 р., через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту.

Щодо позиції митного органу, яка полягає в тому, що у наданих до митною оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні числові дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням відповідно до підпункту в пункту 1 частини 10 ст. 58 МКУ, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд вказує про таке.

За положеннями підпункту в пункту 1 частини 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана норма містить умови, при яких, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не додається до складових митної вартості, а саме якщо вони включалися до ціни.

Як вбачається з пункту 3.3 контракту від 31.01.2024 № 31/1.1 3.3. у вартість входить: вартість повної упаковки та маркування: слінг-пакети, крафт-пакети, позначки на пакетах.

Крім того, за умовами пунктів 5.1-5.4. цього контракту упаковка та маркування продукції є обов`язком Продавця. Упаковка та маркування повинні відповідати експортним стандартам країни Продавця. Упаковка повинна зберігати Товар при його належному транспортуванні, включаючи перевалку, та зберіганні. Вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням включена у вартість Товару.

Отже, контрактна ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки, в яких поставляється товар.

При цьому, згідно пункту 4.1. цього контракту поставка товару може здійснюватися на умовах поставки CIF або FOB згідно Інкотермс-2010 (конкретні умови поставки вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах).

Як встановлено судом, для здійснення митного оформлення товару за вказаним контрактом позивачем до Одеської митниці подано рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 27.10.2024 № 20241027 та митну декларацію № 24UA60U9, за якими вказана партія товару поставлена на умовах CIF Чорноморськ.

Згідно з офіційними правилами Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

З урахуванням п. А.4., А.6. умов поставки CIF (Інкотермс 2010) Продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна в порту відвантаження та нести всі витрати, пов`язані з товаром, до цього моменту.

За умовами CIF (стаття А.9) визначено, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування

Огляду на вказане, витрати на упаковку та вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням спірного товару, на умовах поставки CIF Чорноморськ Україна були понесені продавцем, а не позивачем, оскільки саме на продавця покладений обов`язок щодо забезпечення пакування товару.

А відтак, наведені відповідачем твердження є необґрунтованими та спростовують сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

Таким чином, наведені відповідачем твердження є необґрунтованими та спростовують сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

Щодо твердження відповідача про те, що у контракті купівлі-продажу товарів № 31/1.1 від 31.01.2024 від імені продавця наявні два різних підписи, то суд зазначає про таке.

З аналізу вищенаведених положень ч. 3 ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом, вказаних розбіжностей в даному випадку не вбачається.

Крім того, до вищенаведених норм МК України, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Позивач у позові покликається на те, що листом від 31.01.2024 року № 31/01-2 від Продавця, повідомлено, що відповідно до статуту компанії GHADAN COMPANY, генеральний директор в особі Ahmed Lofty Zakaria Habak та комерційний директор в особі Amr Mohamed Ali Abduljaleel мають право підписувати будь-які документи від імені компанії, як разом, так і кожен окремо. Підписані ними документи, в обох випадках, мають рівну юридичну силу.

Тобто, за позицією Позивача, даний лист є підтвердженням, що підписання будь-яких документів, від імені юридичної особи, здійснюється особами, уповноваженими на це його статутними документами, а також належним підтвердженням того, що такі особи мають право підпису відповідних документів та уповноважені діяти від імені Продавця, про що, в рамках консультацій, відповідачу, було повідомлено. Проте, зазначений лист при зверненні було залишено поза увагою.

Відповідачем вказані обставини ніяким чином не спростовані, доказів зворотного не надано.

При цьому, суд зауважує, підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами, а не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, що повинно бути підтверджено належними доказами, зокрема, експертними висновками, а не припущеннями.

Приналежність підпису конкретній людині встановлюється почеркознавчою експертизою, тому зазначене твердження відповідача не може бути прийняте до уваги. Візуально підписи схожі. Слід зазначити, що фізичні особи використовують графічне зображення підпису виключно на власний розсуд. Крім того, слід зазначити, що підписи продавця засвідчені печаткою.

Відтворення графічного підпису не є законною підставою для перегляду митної вартості, оскільки такі обставини не можуть вважатися розбіжностями, що перешкоджали б встановленню митної вартості за основним методом, у цьому випадку могли б виступати розбіжності в числових значеннях складових митної вартості щодо ціни товару, виду товару, що в цьому випадку відсутнє.

Відповідно, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо наступного доводу відповідача, який полягає в тому, що сума в платіжних інструкціях відрізняється від даних комерційного інвойсу № 20241027 від 27.10.2024, то суд вказує про таке.

Відповідно до умов контракту від 31.01.2024 № 31/1.1 3.3, ціна Товару визначається в попередньому рахунку. Остаточна вартість партії поставленого Товару визначається в комерційному рахунку та може відрізнятися від попереднього рахунку. ( пункти 3.1. та 3.2. контракту). Умови оплати: 100 % попередня оплата Товару після отримання Покупцем попереднього рахунку від Продавця, якщо інші умови оплати не вказані в попередньому інвойсі. ( пункт 3.6 контракту).

Як встановлено судом, у поданій декларантом позивача до митного органу (МД) № 24UA60U9 фактурна вартість товару складає 29 500,00 дол. США.

Згідно рахунку-проформі (Proforma invoice) № GH20240822/PE від 22.08.2024 загальна вартість товару складає 205 682,50 доларів США, у т.ч. 3 996,00 доларів США складає передоплата; 201 686,50 доларів США складає залишок платежу.

Остаточний комерційний рахунок від 27.10.2024 № 20241027 за своїм змістом відповідає вказаному рахунку (invoic) № GH20240822/PE від 22.08.2024 р.

На підтвердження оплати партії товару за вказаною МД позивачем надано до Одеської митниці платіжні інструкції, зокрема

- за № 357 від 27.08.2027 на суму 3 996,00 доларів США ( призначення платежу: платіж за контрактом від 31.01.2024 № 31/1.1 3.3., інв. № GH20240822/PE від 22.08.2024)

- за № 388 від 06.11.2024 на суму 335 677,80 доларів США( призначення платежу: платіж за контрактом від 31.01.2024 № 31/1.1 3.3., інв. № GH20241023 від 23.10.2024 інв. № GH20240822/PE від 22.08.2024)

У змісті позову позивач пояснив, оскільки платіжна інструкція №388 від 06.11.2024 охоплює суму не лише за комерційним інвойсом №GH20241027 від 27.10.2024, але й за комерційним інвойсом №GH20241023 від 23.10.2024 (який не стосується цього митного оформлення та має лише інформаційний характер), загальна сума за цією інструкцією становить 335 677,80 доларів США, перевищуючи зазначену у комерційному інвойсі №GH20241027.

У листі вих. № 455/24 від 12.11.2024 позивач повідомив Одеську митницю, що за проформою інвойсом № GH20240801 від 25.08.2024 та комерційним інвойсом GH.10.2024 вірними є наступні платіжні доручення: № 352 від 21.08.2024 року на суму 29 688,30 доларів США, з них передоплата 20 731,50 доларів США, N 353 від 21.08.2024 року на суму 31483,20 доларів США, N 388 від 06.11.2024 року на суму 335677,80 доларів США, з них передоплата на суму 133991,30 доларів США. За проформою інвойсом № GH20240822/PE від 22.08.2024 та комерційним інвойсом 20241027 від 27.10.2024 вірними є наступні платіжні доручення: N 357 від 27.08.2024 року на суму 3996,00 доларів США, N 388 від 06.11.2024 року на суму 335 677,80 доларів США, з них передоплата 201 686,50 доларів США.

Отже, за позицією позивача, він повідомив митний орган про погодження умов зарахування оплат за проформою-інвойсом № GH20240822/PE від 22.08.24 та комерційним інвойсом № GH20241027 від 27.10.2024, зокрема платіжна інструкція №357 від 27.08.2024 на суму 3996,00 доларів США та платіжна інструкція № 388 від 06.11.2024 на суму 201686,50 доларів США.

Відповідач в свою чергу не зазначив, яким чином надані позивачем на підтвердження оплати заявленої в митній декларації фактурної вартості товару в сумі 29 500,00 дол. США, яка є значно меншою за загальну суму вказану в банківських інструкціях, свідчить про заниження митної вартості товару.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2018 року по справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Оскільки відповідачем не доведено, яким чином вказані розбіжності мають вплив на правильність визначення митної вартості, суд дійшов висновку про безпідставність вказаного доводу.

Щодо позиції митного органу стосовно того, що в 44 гр. зазначено проформу Інвойс № GH20240822/PE від 22.08.2024, але електроний документ відсутній, то суд враховує, що в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № №UA500090/2024/000194, митним органом вказано, що за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, поміж інших документів, зазначена проформа-інвойс № GH20240822/PE від 22.08.2024 р., чим спростовується довід відповідача про її відсутність.

При цьому, відповідачем не спростовано твердження позивача про повторне надання до митного органу проформу-інвойс №GH20240822/PE від 22.08.2024 у складі додаткових пояснень щодо виявлених митним органом розбіжностей відповідно до ч. 2, ч. З ст. 53, ст. 54 МК України.

За таких підстав, суд дійшов до висновку, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо позиції митного органу в частині неподання декларантом запитуваних митним органом додаткових документів, то суд вказує про таке.

Повноваження митного органу щодо витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №480/4423/18).

Щодо вказаного питання, то схожі за змістом висновки викладав Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №820/4849/16, від 21 квітня 2021 року у справі №809/1838/15 від 13 жовтня 2021 року у справі №804/15600/15, від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18).

У даній справі відповідач вважав, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта були витребувані додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено митним органом за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих декларантом документів, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, суд вважає, що відповідачем не доведено наявність обставин для витребування у позивача (за наявності) додаткових документів, визначених положенням частини третьої статті 53 МК України, отже є не обґрунтованими і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Щодо правомірності обрання відповідачем методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до вищевказаних приписів частин 2, 3 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, серед іншого, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; та Перелік додаткових складових до ціни договору.

У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Представником відповідача у відзиві на позов щодо застосованого у відношенні до товару за МД № 24UA60U9 від 28.11.2024 другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 2 ґ) вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості таких товарів з урахуванням виду транспорту, фізичних характеристик та умов поставки, що надійшли на адресу імпортера раніше та митна вартість визначалась та заявлялась декларантом за основним методом її визначення, є більшим: по товару №1 «Сіль для посипання доріг, протиожеледна (проти обмерзання доріг взимку) насипом:-Deicing Road salt -1000,00тонн.Торговельна марка GHADAN COMPANY .Виробник:GHADAN COMPANY Країна виробництва Єгипет» становить 0,120850 дол. США за 1 кг ваги нетто (МД № UA500110/2024/004707 від 03.07.2024), ніж заявлено декларантом 0,0295 дол. США за 1 кг ваги нетто. За основу для коригування митної вартості товару використано митне оформлення товарів, ввезених на митну територію України у наближений до митного оформлення час.

Суд не приймає до уваги вказані пояснення, оскільки у спірному рішенні № UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024 про коригування митної вартості товарів у графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" відсутнє вказане обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Вказане унеможливлює надати судом оцінку правомірності застосування відповідачем методу визначення митної вартості товарів при прийнятті даного оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, оскільки вказані обставини мають бути підтверджені змістом оскаржуваного рішення, а не поясненнями представника митного органу у відзиві на позов.

Разом з тим, суд зазначає, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому, суд зауважує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Вирішуючи цей спір, суд вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.

Натомість, відповідачем не підтверджено належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути мотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 року вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості №UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024 р., неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 15 783,24 грн.., що підтверджується платіжною інструкцією № 13002 від 05.12.2024 року

Оскільки судом задоволено позов в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 15 783,24 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Керуючись ст.ст. 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позовну заяву Приватного підприємства «Альфа Люкс» (вул. Французький бульвар, буд. 22, корп. 2, приміщення 3, м. Одеса, 65058, ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500090/2024/000038/l від 29.11.2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500090/2024/000198 від 29.11.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Приватного підприємства «Альфа Люкс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 783,24 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят три гривні 24 копійок ) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна