Справа № 280/4013/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 280/4013/19

адміністративне провадження № К/990/19879/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі №280/4013/19 за позовом Державної установи «Приморська виправна колонія (№145)» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки), рішень,

установив:

Державна установа «Бердянська виправна колонія (№77)» звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення:

1) податкове повідомлення - рішення від 08 травня 2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п;

2) податкове повідомлення - рішення від 08 травня 2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 878,57 грн з податків та зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п, пені;

3) податкове повідомлення рішення від 08 травня 2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції;

4) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 травня 2019 року №Ю- про сплату недоїмки в сумі 216 830,00 грн;

5) рішення № від 08 травня 2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідними органами доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в розмірі 108 415,00 грн;

6) рішення № від 08 травня 2019 року про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, в сумі 136,00 грн;

7) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 травня 2019 року №Ю- про сплату недоїмки в сумі 99 344,96 грн;

8) рішення № від 10 травня 2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідними органами доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в розмірі 49 672,48 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року здійснено процесуальне правонаступництво позивача - Державної установи «Бердянська виправна колонія (№77)» () Державною установою «Приморська виправна колонія (№145)» ().

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року, ухваленим за результатами розгляду справи в порядку загального позовного провадження, позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510,00 грн за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року апеляційні скарги Державної установи «Приморська виправна колонія (№145)» та Головного управління ДПС у Запорізькій області задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року скасовано в оскарженій частині та ухвалено в цій частині нове рішення, яким:

- у задоволенні позовної вимоги Державної установи «Приморська виправна колонія (№145)» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2019 року № - відмовлено;

- позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 травня 2019 року № Ю- та рішення від 10 травня 2019 року № - задоволено частково:

визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 травня 2019 року № Ю- у частині суми 25 852,49 грн;

визнано протиправним та скасовано рішення від 10 травня 2019 року № у частині суми 12 926,24 грн;

- стягнуто з Головного управління ДПС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної установи «Приморська виправна колонія (№145)» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 85,79 грн.

У іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року залишено без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.

Верховний Суд також звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.

Доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин справи, цитати нормативних актів, однак без зазначення в чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та/або порушення норм процесуального права.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник вже реалізовував своє право на касаційне оскарження у цій справі. Однак ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2025 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику, у зв`язку з відсутністю в ній визначених законом підстав для касаційного перегляду судового рішення. У цій ухвалі надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав.

Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі №280/4013/19 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов