Справа № 538/856/25
Суддя: Кунець М. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/856/25
Провадження № 2-а/538/30/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Кунець М.Г., з участю секретаря судових засідань Дугніст А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Розум Олег Вікторович, до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
До Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Розум Олег Вікторович, до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22 квітня 2025 року серія ЕНА №4556222, винесену за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
І. Стислий виклад позиції сторін.
1.1. ОСОБА_1 (далі-позивач), інтереси якого представляє адвокат Розум Олег Вікторович, звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22 квітня 2025 року інспектором відділення поліції № 2 (м. Лохвиця) Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Пугачем Я.В. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4556222 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, 22 квітня 2025 року о 12 год. 03 хв. по вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця, водій керуючи вантажним автомобілем DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 ПДР допустима маса руху 10 тон та здійснив рух у зоні дії відповідного знаку, чим порушив пп. «в» п. 8.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Як зазначив позивач, він 22 квітня 2025 року о 12 годині 03 хвилин керував автомобілем марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця в зоні дії дорожнього знаку 3.3 ПДР (рух вантажних транспортних засобів заборонено) з позначенням 10 т.
Так як він проживає та здійснює свою господарську діяльність як ФОП за КВЕД 49.41 (вантажний автомобільний транспорт) саме в місті Лохвиця по вул. Луценка, 22, доїхати до вказаної адреси іншим шляхом неможливо, оскільки з усіх заїздів до міста встановлені дорожні знаки 3.3 ПДР.
Проте, інспектор поліції Пугач Я.В. не звернув увагу на те, що не поширюється дія знаків, зокрема, 3.1- 3.8, 3.11 (тобто й знаку 3.3) - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.
У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
Таким чином, в`їжджаючи до міста Лохвиця по дорозі Р-60, дія встановленого на вул. Шевченка дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» з позначкою 10т не розповсюджувалась на позивача.
Вказане перехрестя, з установленим заборонним знаком, було найближчим, через яке позивач мав можливість потрапити до адреси місця свого проживання та здійснення господарської діяльності, зокрема: вул. Луценка, 22 за наступним маршрутом: вул. Шевченка поворот ліворуч на вулицю Берегову поворот праворуч на вулицю Широку переїзд мостом без обмежень по висоті через річку Суха Лохвиця поворот праворуч на вулицю Урожайну виїзд на вулицю Покровського проїзд через перехрестя з вулицею Перемоги на вулицю Луценка.
Альтернативний об`їзд по окружній дорозі (перед знаком 3.3 поворот праворуч) з виїздом на вулицю Сенчанську та рухом до Т-подібного перехрестя на вулицю Героїв України не мав під собою логічного підгрунтя, оскільки після повороту ліворуч на вулицю Героїв України встановлено такий же заборонний знак 3.3 в поєднанні зі знаком 3.18 «Рух транспортних засобів, висота яких перевищує 3,5 м, заборонено» з табличкою 7.3.1 «Напрямок дії знаку». Тобто, проїхати через міст по вулиці Перемоги водій не мав можливості, так як висота автомобіля DAF XF 95 другого покоління (роки випуску з 2002 2006) становить 3,9 м, що підтверджується загальновідомими даними розміщеними у електронній енциклопедії «Вікіпедія». Інших доказів на спростування вказаного факту працівниками поліції під час оформлення матеріалів та розгляду справи не зафіксовано.
1.2. Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Постанову від 22 квітня 2025 серії ЕНА № 4556222 за ч. 1 ст. 122 винесено згідно ст. ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. Позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, позаяк вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.
Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 07 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На підставі цієї ж ухвали суду у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких було винесено оскаржену постанову від 22.04.2025 серія ЕНА № 4556222, включаючи відеофайли з бодікамер, що підтверджують фіксацію інкримінованого правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення посадовою особою, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13.05.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву з витребуваними судом матеріалами справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відео файли з записами, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову.
Додаткових заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Як встановлено судом, 22 квітня 2025 року о 12 годині 03 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка, 70 у м. Лохвиця в зоні дії дорожнього знаку 3.3 ПДР (рух вантажних транспортних засобів заборонено) з позначенням 10 т та був зупинений працівниками поліції через порушення вимог заборонного знаку 3.3 ПДР, а саме, здійснив рух вантажним автомобілем вагою більш ніж 10 тон, чим порушив пп. «в» п. 8.4 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Постановою про накладання адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4556222 від 22.04.2025 на правопорушника накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
З наданого відповідачем відеофайлу, зафіксованого на бодікамеру, інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення вбачається, що позивач працівникам поліції надав паспорт громадянина України, водійське посвідчення та пояснив, що проживає та здійснює свою господарську діяльність як ФОП за КВЕД 49.41 (вантажний автомобільний транспорт) в місті Лохвиця по вул. Луценка, 22 і що доїхати до вказаної адреси іншим шляхом неможливо, так як з усіх заїздів до міста встановлені дорожні знаки 3.3 ПДР.
Одначе, інспектор поліції Пугач Я.В., не взяв до уваги такі пояснення позивача та виніс відносно останнього постанову про накладення адміністративного стягнення.
Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області 15.09.1999, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.05.2023 вбачається, що власником автомобіля марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.12).
Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 17.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , за видом економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний) (а.с.14).
Із Витягу № 64 з реєстру платників єдиного податку, сформованого 17.01.2024, та виданого Головним управлінням ДПС у Полтавській області, Лохвицькою державною податковою інспекцією, можна побачити, що податкова адреса (місцезнаходження/ місце проживання) суб`єкта господарювання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , за видом економічної діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.16).
Згідно п. 8.4 розділу 8 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями), дорожні знаки поділяються на певні групи.
Відповідно до підпункту «в» п. 8.4 ПДР законодавцем виділено в окрему групу, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Пунктом 3.3. глави 3 розділу 33 ПДР визначено дорожній знак «Рух вантажних автомобілів заборонено». Вказаний дорожній знак інформує водіїв, про те, що забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.
Згідно приписів цієї ж глави цього ж розділу не поширюється дія знаків, зокрема, 3.1- 3.8, 3.11 (тобто й знаку 3.3) - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.
IV. Норми права, які застосував суд.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як визначено положеннями ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п.8. ч.1 ст. 23 цього Закону).
За змістом п.п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Так, нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.
При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.
У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що постанова відносно ОСОБА_1 складена 22.04.2025, позивач скористався правом на її оскарження, в терміни, встановлені законом, подав до суду адміністративний позов.
Доказів, які доводять вину ОСОБА_1 відповідачем суду не надано. А твердження відповідача у відзиві, що подія адміністративного правопорушення та вина підтверджується тим, що поліцейський виявив порушення, на яке належним чином відреагував, а також, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена у відповідності до норм чинного законодавства в межах компетенції поліцейського на увагу не заслуговує і свідчить лише на користь позиції позивача, оскільки будь-яких доказів, на підставі чого було складено постанову - суду не надано.
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду не доведена, адже відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження події та складу правопорушення.
До того ж, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що в`їжджаючи до міста Лохвиця по дорозі Р-60, дія встановленого на вул. Шевченка дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» з позначкою 10т не розповсюджувалась на ОСОБА_1 .
Вказане перехрестя, з установленим заборонним знаком, було найближчим, через яке позивач мав можливість потрапити до місця свого проживання та здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , за наступним маршрутом: вул. Шевченка поворот ліворуч на вулицю Берегову поворот праворуч на вулицю Широку переїзд мостом без обмежень по висоті через річку Суха Лохвиця поворот праворуч на вулицю Урожайну виїзд на вулицю Покровського проїзд через перехрестя з вулицею Перемоги на вулицю Луценка.
Альтернативний об`їзд по окружній дорозі (перед знаком 3.3 поворот праворуч) з виїздом на вулицю Сенчанську та рухом до Т-подібного перехрестя з вулицею Героїв України не мав під собою логічного підгрунтя, так як після повороту ліворуч на вулицю Героїв України встановлено такий же заборонний знак 3.3 в поєднанні зі знаком 3.18 «Рух транспортних засобів, висота яких перевищує 3,5 м, заборонено» з табличкою 7.3.1 «Напрямок дії знаку». Тобто, проїхати через міст по вулиці Перемоги водій не мав можливості, оскільки висота автомобіля DAF XF 95 другого покоління (роки випуску з 2002 2006) становить 3,9 м.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КупАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., за частиною першою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.
Щодо розподілу судових витрат.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на вищезазначене, оскільки позивач у цій справі поніс судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №2309-7621-8197-6378, відповідно ці судові витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України,
Позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Розум Олег Вікторович, до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 квітня 2025 року серія ЕНА №4556222, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст рішення суду складено 27 травня 2025 року.
Суддя Мирослава КУНЕЦЬ