Справа № 140/3393/24
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 травня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3393/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Дмитрука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Сімори Д.Р.,
представника відповідача Павліша О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (далі - ТзОВ «Агро фонд», позивач) звернулося до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - ЗМУ ДПС по роботі з ВПП, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.03.2024 №250/33-00-07-05 про застосування штрафних санкцій в розмірі 40 744 180 грн 48 коп.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 адміністративний позов задоволено, вирішено:

«Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14 березня 2024 року №250/33-00-07-05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 35, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44045187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (45725, Волинська область, Луцький район, село Звиняче, вулиця Привокзальна, будинок 17, ідентифікаційний код юридичної особи 39137820) судовий збір в розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень».

13.05.2025 до суду надійшла заява ТзОВ «Агро фонд» про ухвалення додаткового рішення в даній адміністративній справі, яким просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

14.05.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав заяву, в якій заперечив проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. При цьому зазначила, що представником позивача до заяви долучено акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.05.2025 та детальний опис виконаних робіт, проте такі не містять конкретизації того, у чому полягала доцільність наданих послуг, що не дає змоги зрозуміти їх суть та безпосередній вплив на кінцевий результат у справі. Не вказано і затрачений адвокатом час на виконання вказаних робіт.

Крім того, представник відповідача зазначає, що вартість професійної правничої допомоги, яка надавалася позивачу є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Враховуючи вищенаведене, позивачем належним чином необґрунтовано суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданими адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витрачених адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, а тому Західне МУ ДПС по роботі з ВПП просить суд відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі є завищеними.

Розгляд даної заяви призначено на 10:30 23.05.2025.

16.05.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій просив розгляд заяви представника позивача здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку через підсистему відеоконференцзв`язку (ВКЗ) ЄСІТС за участі представника Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Павліша О.Р., ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти стягнення заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу з підстав, викладених у запереченнях на подану заяву, просив відмовити у задоволенні вимог заяви.

23.05.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд заяви без участі.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які подані на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, заперечення проти заявленої заяви, суд приходить до таких висновків.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує такі положення КАС України та правові висновки Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020 (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: ордер серія ВС №1349610, акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги №10/05/24 від 10.05.2024 №15 від 12.05.2025, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №00190, договір про надання правової допомоги №10/05/24.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 10.05.2024 (далі - Договір) адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як передбачено пунктом 3.1 вказаного Договору за надання правової допомоги, яка є предметом цього Договору клієнт сплачує адвокату гонорар, який у грошовому виразі визначається сторонами та відображається у відповідних доповненнях (актах) до цього Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що клієнт сплачує адвокату гонорар грошовими коштами на поточний банківський рахунок адвоката, зазначений у розділі «Підписи та реквізити сторін» протягом 10 банківських днів з моменту підписання доповнень, якими буде визначено грошовий розмір гонорару.

Відповідно до пункту 3.3. Договору розмір та порядок сплати гонорару може бути змінений за домовленістю сторін, шляхом укладання додаткової угоди, яка після її підписання сторонами стає невід`ємною частиною Договору.

Як вбачається з акту приймання-передачі послуг від 12.05.2025, адвокатом було надано клієнту наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції по спірних правовідносинах, підготовка додаткових письмових пояснень, заперечень на клопотання, формування та направлення матеріалів до суду, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях. Вартість послуг за даним актом встановлена у фіксованому розмірі та становить 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Водночас, суд зазначає, що позивачем не подано доказів повної фактичної оплати правничої допомоги, проте суд з урахуванням правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 29.10.2020 (справа №686/5064/20), від 05.03.2021 (справа №200/10801/19-а), від 16.03.2021 (справа №520/12065/19), від 23.12.2021 (справа №280/1361/21) та ін., виходить з того, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, та конкретні обставини справи, яка не є складною, та сформованої судової практики, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні, без проведення судового засідання), суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10 000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000,00 грн, а решту витрат повинен понести позивач. Відтак, заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Мандзі В.І. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу в адміністративній справі №140/3393/24, - задовольнити частково.

Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (79026, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 35, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44045187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (45725, Волинська область, Луцький район, село Звиняче, вулиця Привокзальна, будинок 17, ідентифікаційний код юридичної особи 39137820) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог заяви, - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Дмитрук

Дата виготовлення повного тексту

додаткового рішення суду - 27.05.2025