Справа № 380/21860/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 рокусправа № 380/21860/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом Яворівської окружної прокуратури в інтересах Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Яворівська окружна прокуратура (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не винесення на розгляд сесії ради подання № 02/1955-23 від 29.11.2023 в частині віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею приблизно 8 га, за координатами 49.892618.23.702627 до самозалісеної;

зобов`язати розглянути на сесії селищної ради подання № 02/1955-23 від 29.11.2023 та прийняти за результатами розгляду рішення в частині віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею приблизно 8 га, за координатами 49.892618.23.702627 до самозалісеної у порядку, визначеному ч.ч. 2, 3, 5 ст. 57-1 Земельного кодексу України;

зобов`язати забезпечити розроблення документації із землеустрою щодо віднесення земельної ділянки за координатами 49.892618.23.702627 до самозалісеної.

В обґрунтування позову зазначає, що дії відповідача не сприяють реалізації державної екологічної ініціативи «Масштабне залісення України» та порушують інтереси держави у сфері охорони і збереження рослинного світу. Моніторингом відомостей наявних в Публічній кадастровій карті України з урахуванням координат карта Google з`ясовано, що в межах вказаних координат земельна ділянка не сформована і цільове призначення її не визначене, така знаходяться поруч з земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:0015, землі державної власності, площею 124,3413 га з цільовим призначенням - 09.02 Для ведення лісового господарства. ІваноФранківська селищна рада Яворівського району Львівської області в порушення вищевказаних норм права не вжила заходів та усіх достатніх дій щодо виготовлення та затвердження проєкту землеустрою, що своєю чергою було б результатом винесення меж самозалісеної земельної ділянки та закріплення їх в натурі (на місцевості). Зазначене унеможливлює збільшення та збереження повною мірою її природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу.

Відповідач належним чином повідомлений (довідка про доставку електронного листа від 10.04.2025 року, яка міститься в матеріалах справи), проте у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства звернулося до відповідача із поданнями від 29.11.2023 року та від 27.03.2024 року про віднесення земельної ділянки площею 8 га з координатами 49.892618.23.702627 до само залісених земель та внесених даних до Державного земельного кадастру як про залісені ділянки з подальшим їх закріпленням за постійним лісокористувачем з метою раціонального використання лісових земель.

Листом від 23.04.2024 року відповідач повідомив позивача, що лист щодо віднесення земельних ділянок до само залісених розглянуто на засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та екології. Комісією рекомендовано долучити картографічні матеріали.

Листом від 12.09.2024 року відповідач повідомив позивача, що лист щодо віднесення земельних ділянок до само залісених розглянуто на засіданні постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та екології. Комісією рекомендовано долучити картографічні матеріали. За результатами розгляду комісії скеровано листа щодо надання додаткових картографічних матеріалів, станом на вересень 2024 року інформація не надходила.

Листами відповідач повідомив Яворівську окружну прокуратуру, що звернення щодо віднесення земельних ділянок до само залісених розглянуто на засіданні постійно діючої комісії з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища та екології. З метою належного розгляду Комісією рекомендовано долучити картографічні матеріали.

Листом від 07.10.2024 року Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства повідомило заступника керівника Яворівської окружної прокуратури, що ним скеровано подання до відповідача від 29.11.2023 року, від 27.03.2024 року про віднесення земельних ділянок до самозалісених. У відповідь відповідач листами повідомив про розгляд вказаних подань.

Змістом спірних правовідносин є не винесення на розгляд сесії ради подання щодо віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення до само залісеної.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства регулює Лісовий кодекс України від 21.01.1994 № 3852-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі ЛК України).

Частиною другою статті 1 ЛК України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до частини 12 статті 1 Лісового кодексу України самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Згідно з статтею 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини в Україні, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі ЗК України).

Відповідно до пунктів «а» і «б» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Законом України від 20.06.2022 №2321-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» внесені зміни до Земельного кодексу України, а саме главу 11 доповнено статтею 57-1 «Самозалісені землі», якою визначено порядок віднесення земельних ділянок до самозалісених.

Так, частинами 1-3 ст.57-1 ЗК України визначено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Віднесення земельної ділянки, що перебуває у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем.

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно з частинами 1-2 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду відповідного подання вмотивованого рішення про віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки або мотивовану відмову у такому віднесенні.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №280/97-ВР).

Відповідно до частини третьої ст.24 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частиною 1 ст.71 Закону № 280/97-ВР передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Відповідно до ч.11 ст.59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Виходячи із наведених вище положень законодавства можна прийти до висновку, що віднесення земельної ділянки до самозалісеної, яка є комунальною власністю територіальної громади, здійснюється сільськими, селищними та міськими радами.

Відповідно до Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №521, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

В свою чергу, відповідно до Положення про Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 09.11.2022 №1006, управління підпорядковується Держлісагенству та є його територіальним органом. Завданням Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства є реалізація повноважень Держлісагенства у сфері лісового та мисливського господарства на території Львівської, Закарпатської та Івано-Франківської області.

Відповідно до частин 3, 4 ст.57-1 ЗК України віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.

Окрім того, з метою реалізації вказаної норми, частину четверту статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абзацом 4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної.

Судом встановлено, що Західне міжрегіональне управління скеровувало подання до відповідача за №02/1955/23 від 29.11.2023 року та за №02/527-24 від 27.03.2024 року про віднесення земельної ділянки площею 8 га з координатами 49.892618.23.702627 до само залісених земель та внесених даних до Державного земельного кадастру як про залісені ділянки з подальшим їх закріпленням за постійним лісокористувачем з метою раціонального використання лісових земель.

Згадані подання відповідач отримав, що підтверджується його численними листами, які наявні в матеріалах справи.

Проте відповідачем вказані подання не було розглянуто у встановленому законодавством порядку та не приймалось жодного рішення за наслідками його розгляду.

Жодних доказів на вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання вимог статті 57-1 ЗК України після отримання подань від Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства відповідачем не надано.

Відповідач, всупереч вимог Закону №280/97-ВР, з моменту отримання цих подань від Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, не виконав обов`язку щодо винесення на розгляд сесії міської ради питання віднесення земельної ділянки площею 8 га з координатами 49.892618.23.702627 до самозалісених та прийняття відповідного рішення.

Відтак позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими.

Окрім того, судом береться до уваги ч.4 ст.159 КАС України, відповідно до якої неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Щодо позовних вимог з приводу зобов`язання відповідача прийняти рішення в частині віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею приблизно 8 га за координатами 49.892618.23.702627 до само залісеної; забезпечити розроблення документації із землеустрою щодо віднесення земельної ділянки за координатами 49.892618.23.702627 до самозалісеної.

Відповідач ще не розглядав на виконання даного рішення суду на сесії селищної ради подання № 02/1955-23 від 29.11.2023 року.

Відтак, відсутні підстави вважати, що він порушить права позивача у цій частині.

Іншими словами, зазначені вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, бездіяльність відповідача щодо не винесення на розгляд сесії ради подання частині віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею приблизно 8 га за координатами 49.892618.23.702627 до само залісеної не відповідає критеріям правомірності передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Як наслідок, підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача розглянути на сесії селищної ради вказане подання.

В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню, оскільки в даній справі не залучалися свідки та не проводились експертизи.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо не винесення на розгляд сесії ради подання Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства № 02/1955-23 від 29.11.2023 в частині віднесення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення площею приблизно 8 га за координатами 49.892618.23.702627 до самозалісеної;

Зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області (адреса: Львівська область, Яворівський район, смт.Івано-Франкове, пл..Ринок,1, ) розглянути на сесії селищної ради подання Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (адреса: м.Львів, вул.Яворницького, 8б, ) № 02/1955-23 від 29.11.2023.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович