Справа № 160/274/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 травня 2025 рокуСправа №160/274/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представник позивача (прокурор) представник позивача (Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради) представник відповідача 1 представник відповідача 2 представник третьої особи Волкогон Т.В. Прокопенко Ю.В. Ярличенко І.В. Селін Д.А. Білокін С.С.
23 квітня 2025 Дніпровська міська рада звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Таким чином, Управління охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради не наділене правом на звернення до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки містобудування та архітектури відновити таку пам`ятку. Прямої вказівки на це в законі не існує, а тому і прокурор, який звертався із позовом в інтересах держави в особі Управління охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, обрав неналежний спосіб захисту.
Ухвалою від 05 травня 2025 року суд призначив заяву Дніпровської міської ради про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 160/274/23 до судового розгляду на 22 травня 2025 року о 13:00 год. з повідомленням учасників справи.
20.05.2025 представник Західної окружної прокуратури міста Дніпра надала пояснення, де вказала, що нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Зміна правової позиції суду, навіть якщо вона впливає на подібні правовідносини, не є нововиявленою обставиною, оскільки не змінює фактичні обставини справи, що були предметом судового розгляду. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Таким чином, представник прокуратури просив відмовити Дніпровській міській раді в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №160/274/23, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача (прокурор) проти задоволення заяви заперечував.
Представник Управління з питань охорони культурної спадщини вирішення питання задоволення чи ні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишила на розсуд суду.
Представники відповідачів підтримали заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.
Представник третьої особи проти задоволення вимог заяви заперечував.
Розглянувши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі № 160/274/23 позовну заяву Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в особі Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до відповідача 1: Дніпровської міської ради, відповідача 2: Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Громадської організації "Платформа Громадський контроль" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради (), яка полягає у неприведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним №122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (Сергія Нігояна просп., (Калініна просп.,53) назва за обліком вул. Профілактича,1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт.

Зобов`язано Дніпровську міську раду () та Комунальне підприємство «Міські активи» Дніпровської міської ради () привести до належного стану об`єкт культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним №122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (Сергія Нігояна просп., (Калініна просп.,53) назва за обліком вул. Профілактича,1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради (), яка полягає у не приведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним №122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (Сергія Нігояна просп., (Калініна просп.,53) назва за обліком вул. Профілактича,1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт.

Зобов`язано Дніпровську міську раду () та Комунальне підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради () привести до належного стану об`єкт культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним №122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (Сергія Нігояна просп., (Калініна просп.,53) назва за обліком вул. Профілактича,1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 420/28679/23 вказав, що спеціальним законом, який безпосередньо регламентує правовідносини у сфері охорони культурної спадщини та визначає вичерпний перелік випадків, за яких уповноважений орган охорони культурної спадщини як суб`єкт владних повноважень має право на звернення до суду, конкретний спосіб реалізації такого права, є Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Отже, на думку заявника, спеціальний закон (ст.21 Закону України «Про охорону культурної спадщини») чітко встановлює спосіб захисту інтересів держави в суді уповноваженим на це органом охорони культурної спадщини у разі, якщо пам`ятці загрожує пошкодження, руйнування чи знищення внаслідок недобросовісних дій або бездіяльності власника пам`ятки, що мало місце й у спірних в цій справі правовідносинах, а саме: шляхом пред`явлення позову про викуп пам`ятки.

Таким чином, Управління охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради не наділене правом на звернення до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки містобудування та архітектури відновити таку пам`ятку. Прямої вказівки на це в законі не існує, а тому і прокурором, який звертався із позовом в інтересах держави в особі Управління охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, обраний неналежний спосіб захисту.

Вищезазначене і стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною четвертою статті 361 КАС України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, не можуть визнаватися нововиявленими.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Зміна правової позиції суду, навіть якщо вона впливає на подібні правовідносини, не є нововиявленою обставиною, оскільки не змінює фактичні обставини справи, що були предметом судового розгляду.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 826/13811/16, а також від 26 жовтня 2023 року у справі № 283/424/22, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09 червня 2022 року у справі №9901/230/20, від 08 вересня 2022 року у справі № 9901/400/20 та від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц зробила подібні висновки і вказала, що нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їхнього урахування судового рішення.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові 03 лютого 2021 року у справі №826/20239/16 зазначила, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

У заяві, що розглядається, заявник як на підставу про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що на момент розгляду справи №160/274/23 йому не було та не могло бути відомо про постанову Верховного Суду від 24.02.2025 у справі № 420/28679/23, в якій висловлено тлумачення статті 21 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та визнано обраний прокурором спосібу захисту неналежним, що, на його думку, повністю спростовує висновки суду, покладені в основу рішення, про перегляд якого просить міська рада.

На інші обставини, як нововиявлені, заявник не посилається у заяві.

Між тим зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанції у цій справі суд встановив, що питання права прокурора на звернення до суду у обраний ним спосіб захисту досліджувались судами під час розгляду справи по суті як в суді першої інстанції, так і в суді апеляції.

Враховуючи вищезазначене, суд зауважує, що судова система ґрунтується, зокрема, на принципі правової визначеності, реалізація якого має на меті забезпечення стабільності правового регулювання наявних правовідносин, щоб кожен з їхніх учасників міг бути впевненим у незмінності свого правового статусу, набутих прав та обов`язків.

З огляду на це зміна правової позиції суду в інших подібних справах, так само як і встановлення під час розгляду справ, у яких беруть участь інші сторони, певних конкретних обставин, що стосуються саме цих сторін, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 КАС України.

На переконання суду, подавши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник фактично намагається повторно ініціювати питання доказування обставин, які вже підлягали встановленню судами, усуваючи таким чином власні помилки (недоліки) у наданні до суду належних та достатніх доказів щодо таких обставин, що були допущені у ході судового розгляду.

Враховуючи усе вищевикладене, обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення, не є нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 361 КАС України, а відтак не є підставою для перегляду судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

Згідно з п.1 ч.4 ст.368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч.1, ч.2 ст.369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Наведене вище доводить, що заява за нововиявленими обставинами не містить у собі посилань на істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, тому суд зробив висновок про відмову у задоволенні цієї заяви.

Керуючись статтями 243, 248, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Дніпровської міської ради про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 160/274/23 за позовною заявою Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в особі Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради (вул. Січеславська Набережна 29А, м. Дніпро, 49000) до відповідача 1: Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49000), відповідача 2: Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради (, вул. Мечникова, буд.6, м. Дніпро, 49000, засоби зв`язку ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Громадської організації "Платформа Громадський контроль" (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 62, а/с 7, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 27.05.2025.

Суддя С.В. Ніколайчук