Справа № 160/12664/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Павлоградська міська рада, про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, позивач) до Комунального підприємства «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС» (далі КП «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС», відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Павлоградська міська рада (далі ПМР, третя особа), в якій позивач просить суд надати дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 623 928, 28 грн за рахунок майна Комунального підприємства «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС», що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог контролюючого органу суди виходили з того, що позивачем не в повній мірі вжито заходи щодо стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, як передумови до звернення до суду з даним адміністративним позовом в порядку, визначеному абзацом другим та третім пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України. Суд першої та апеляційної інстанції зазначили, що направлені контролюючим органом до банківських установ інкасові доручення на перерахування до бюджету сум податкових зобов`язань Підприємства були повернуті без виконання не тільки через відсутність коштів на рахунках відповідача, а й з інших підстав, зокрема інкасові доручення частково виконані, частина стосується іншої суми за іншими судовими рішеннями, крім того частина долучених до матеріалів справи інкасових доручень не має на звороті інформації щодо відсутності коштів.

Тобто належних доказів на підтвердження вчинення позивачем усіх необхідних заходів з метою доведення такої обставини, як відсутність коштів на момент звернення податкового органу до суду на усіх рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника не надано.

Крім того, суди вказали, що станом на 15.03.2023 Підприємством до бюджету сплачено 156 551,29 грн, а за період з 01.01.2018 по 01.11.2023 в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ було сплачено 1 400 529,77 грн, зокрема і на підставі інкасових доручень 158 713,28 грн, що на переконання суду спростовує доводи позивача про наявність у Підприємства суми податкового боргу на час звернення з цим позовом у розмірі 623 928,28 грн, яка підтверджена рішенням суду у справі №804/7146/16.

З урахуванням наведеного суди дійшли до висновку, що підстав для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу в сумі 623928, 28 грн відсутні.

Постановою Верховного Суду від 27.12.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №160/12664/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що судами неналежним чином досліджено стан розрахунків відповідача з бюджетом та не досліджено дійсний стан податкового боргу підприємства.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Павлоградська міська рада, про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна до свого провадження. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС» з 14.06.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України (м.Павлоград).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі №804/7146/16 стягнуто з Комунального підприємства «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС» Павлоградської міської ради на користь державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 623 928,28 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 17.10.2017.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ, платнику відповідно до статті 129 Податкового кодексу України нарахована пеня у розмірі 29 924,28 грн.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, контролюючим органом в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 22.11.2013 №289-15.

Відповідно до статті 89 Податкового кодексу України позивачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 04.05.2011 №13241/10/24/398-3085472.

На підставі рішення від 04.05.2011 №13241/10/24/398-3085472, проведено опис майна відповідача у податкову заставу, про що складені наступні акти опису: акт від 12.03.2011 №11/10/24-37085472, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18.03.2011 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №10956367; акт від 13.05.2011 №23/10/24-37085472, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 20.05.2011 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №11193504; акт від 20.12.2011 №74/10/24-37085472, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.12.2011 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №12009612; акт від 20.07.2012 №11/10/19-3708547, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.07.2012 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №12786695; акт від 15.12.2014 № 16/10/04-10-25-41-37085472, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17.12.2014 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним № 14691080; акт від 24.05.2016 №25/10/04-10-17-37085472, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.05.2016 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №15835422; акт від 30.05.2018 №37085472/5/10, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 30.05.2018 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №16900897; акт від 12.03.2019 №37085472/8/10, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15.03.2019 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №17348501; акт від 29.07.2019 №37085472/29/10, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 02.08.2019 зареєстровано податкову заставу за реєстраційним №26834650.

Станом на 15.03.2023 загальна вартість майна відповідача описаного у податкову заставу становить 100 937,88 грн.

На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі №804/7146/16 в порядку статті 95 Податкового кодексу України контролюючим органом виставлено інкасові доручення.

З матеріалів справи встановлено, що інкасові доручення №26050 від 09.01.2023 (47,78 грн); №26230 від 06.02.2023 (165,49 грн); №14060 від 09.11.2021 (265,63 грн); №14483 від 24.01.2022 (19,60 грн); №14062 від 09.11.2021 (35,29 грн); №14390 від 08.12.2021 (39,51 грн); №14981 від 31.10.2022 (7 860,94 грн); №26310 від 27.02.2023 (18,19 грн) частково виконані.

Частина долучених до матеріалів справи платіжних доручень та інкасових доручень не має на звороті інформації щодо відсутності коштів (платіжні інструкції №26050 від 09.01.2023, №26230 від 06.02.2023, №26311 від 27.02.2023, №26303 від 27.02.2023, №26311 від 27.02.2023, №26310 від 27.02.2023; інкасові доручення (розпорядження) №14060 від 09.11.2021, №14059 від 09.11.2021, №14483 від 24.01.2022, №14062 від 09.11.2021, №14390 від 08.12.2021).

Крім того, частина платіжних доручень стосується іншої суми 3 579 001,82 грн за іншими судовими рішеннями (платіжні інструкція №26049 від 09.01.2023, №26050 від 09.01.2023; інкасові доручення (розпорядження) №14060 від 09.11.2021, №14059 від 09.11.2021, №14482 від 24.01.2022, №14483 від 24.01.2022, №14061 від 09.11.2021, №14062 від 09.11.2021, №14389 від 08.12.2021, №14390 від 08.12.2021, №14982 від 31.10.2022, №14981 від 31.10.2022).

Контролюючий орган звернувся до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Вважаючи, що перевірка проведена за відсутності відповідних законних повноважень, що нівелює чинність наслідків такої перевірки, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону № 2415-VIII установою є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями абзацу першого підпункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (підпункт 87.2 статті 87 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду.

Обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків є: наявність у платника податків податкового боргу внаслідок несплати в установлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань; направлення платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дня звернення до суду з відповідним позовом; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; у платника податків - боржника є майно, яке передано у податкову заставу і за рахунок вартості якого може бути погашено податковий борг.

Отже, сукупність вказаних обставин наділяє контролюючий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Згідно з довідкою про стан розрахунків відповідача з бюджетом станом на 15.03.2023 з графи «Сплачено-повернуто» вбачається, що підприємством сплачено до бюджету 156 551,29 грн.

В період лютий - червень 2023 року КП «ПЖС» здійснювало часткову оплату податкового боргу в розмірі 90 405,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №27 від 31.01.2023 р., №82 від 21.02.2023 р., №96 від 27.02.2023 р., №143 від 28.03.2023 р„ №204 від 26.04.2023 р„ №253 від 30.05.2023 р., №290 від 27.06.2023 р., №329 від 27.07.2023 р„ №375 від 29.08.2023 р №423 від 27.09.2023 р., №464 від 27.10.2023 р.

Згідно з інформацією про ПДВ, відповідачем «за період з 01.01.2018 по 01.11.2023 сплачено в рахунок погашення податкового боргу 1 400 529,77 грн, загальний борг складає 6 532 135,82 грн.

За період з 29.05.2019 по 15.05.2023 лише з рахунку НОМЕР_1 було сплачено на підставі інкасових доручень 158 713,28 грн, що підтверджується меморіальними ордерами, сформованими на підставі інкасових доручень (розпоряджень): №2417 від 29.05.2019, №2437 від 12.06.2019, №2522 від 26.06.2019, №2573 від 16.07.2019, №2639 від 07.08.2019, №2005 від 03.10.2019, №2018 від 23.10.2019, №2136 від 21.11.2019, №2138 від 21.11.2019, №26050 від 09.01.2023, №26230 від 06.02.2023, №26310 від 27.02.2023 та інформаційним повідомленням про платіжні операції за платіжною інструкцією стягувача №26717 від 15.05.2023.

Наведені обставини так само підтверджуються даними з ІКП платника податків.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про наявність суми податкового боргу у відповідача на час звернення позивача з цим позовом у розмірі 623 928,28 грн, що підтверджена постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі №804/7146/16.

Як зазначено судом, позивачем не направлено інкасові доручення на всі відкриті банківські рахунки відповідача, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності на рахунках відповідача грошових коштів на час звернення до суду, тоді як особливості погашення податкового боргу за рахунок продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, встановлені статтею 95 Податкового кодексу України, передбачають надання контролюючим органом доказів здійснення заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, або відсутності таких коштів станом, зокрема, на день звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідні кошти могли бути на банківських рахунках КП «ПЖС», однак попри це контролюючий орган порушив порядок звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу.

До того ж, ухвалою суду витребувано від відповідача довідку про стан розрахунків відповідача з бюджетом (станом на момент розгляду справи).

На виконання вимог ухвали суду відповідач надіслав на адресу суду пояснення, що заявлений у цій справи податковий борг є актуальним.

Між тим, надіслана на адресу суду довідка про стан розрахунків відповідача з бюджетом свідчить про те, що періодично відповідачем здійснюється зарахування коштів у рахунок погашення податкового боргу з ПДВ.

Наведені обставини в сукупності дають підстави вважати, що позивачем не в повній мірі вжито заходи щодо стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, як передумови до звернення до суду з даним адміністративним позовом в порядку, визначеному абзацом другим та третім пункту 95.3 статті 95 ПК України. Належних доказів на підтвердження вчинення позивачем усіх необхідних заходів з метою доведення такої обставини, як відсутність коштів на момент звернення податкового органу до суду на усіх рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника не надано.

Враховуючи встановлені фактичні обставини у даній справі, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена відсутність коштів на рахунках у банках КП «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВІС», що унеможливлює на теперішній час надання податковому органу судового дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, оскільки процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів на розрахункових рахунках передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна