Справа № 640/12400/20
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Київ № 640/12400/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Автономної Республіки Крим, Офісу Генерального прокурора та Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді,

у с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.09.2023) до прокуратури Автономної Республіки Крим (далі відповідач 1, прокуратура АР Крим), Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 2, Офіс), Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 3, Комісія), в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28 вересня 2023 року):

- визнати протиправним та скасувати рішення від 05.03.2020 № 7 кадрової комісії № 2 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора "начальника слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 .

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Автономної Республіки Крим від 30.04.2020 № 65к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України з 06.05.2020 на підставі пункту 9 частини 1статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

- зобов`язати прокуратуру Автономної Республіки Крим поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим або на рівнозначній посаді в органах прокуратури України з 06.05.2020.

- стягнути з прокуратуру Автономної Республіки Крим на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.05.2020 і до моменту фактичного поновлення на посаді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 13.12.2022 № 2825-ІХ "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" адміністративна справа № 640/12400/20 надіслана за належністю до Київського окружного адміністративного суду супровідним листом Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2022 № 03-19/8243/22.

Адміністративна справа № 640/12400/20 надійшла до Київського окружного адміністративного суду та за результатом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Басая О.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.07.2022 адміністративну справу № 640/12400/20 прийнято до провадження та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 640/12400/20 на 30 днів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 закрито підготовче провадження у справі № 640/12400/20 та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про його звільнення є незаконним та безпідставним, а тому наказ прокурора АР Крим від 30.04.2020 № 65к та рішення 2 кадрової комісії від 05.03.2020 № 7 підлягають скасуванню, а порушені права позивача мають бути поновлені в судовому порядку у заявлений ним спосіб. Позивач наголосив, що фактично ліквідація/реорганізація або скорочення кількості прокурорів прокуратури АР Крим не відбулось; трудові права та гарантії позивача порушені; звільнення проведено у період перебування позивача на лікарняному та у відпустці; так звана "задекларована атестація" по суті є не переатестацією прокурорів з метою визначення здібностей та моральних якостей прокурорів, а фактично є конкурсом, за результатом якого частина прокурорів була звільнена з посад, незважаючи на успішність проходження атестації. Також позивач зауважив, що внаслідок реформування органів прокуратури погіршені права прокурорів на працю та її вільний вибір, правову визначеність, гарантовану Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод гарантію незалежності.

Окрім того, позивач зазначив, що напередодні проведення тестування, безпричинно, значно збільшилась кількість питань, замінено та збільшено біля 800 тестових питань на знання законодавства, у порівнянні із тією кількістю питань якими тестувались працівники Генеральної прокуратури, а саме із 6044 збільшено до 6606, що є не припустимим. Хто є розробником зазначених питань на тестування, невідомо, побудова низки питань є некоректними, як і відповіді до них, а також із низкою помилок. Тестові питання не сертифіковані та не зареєстровані в Міністерстві юстиції, яким чином питання потрапили до Офісу Генерального прокурора нікому невідомо. Порядком проходження атестації не передбачено жодних умов та вимог до програмного забезпечення, яке б унеможливлювало стороннього втручання третіх осіб щодо встановлення кінцевого результату іспиту. Документів виданих Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, які засвідчують спроможність використання програмного забезпечення, в рамках процедури атестації прокурорів, та які б могли забезпечити анонімність, конфіденційність та захист від втручання третіх осіб у Генеральної прокуратури (Офісу генерального прокурора) - відсутні. Комп`ютери на яких здійснювалось тестування взагалі не зрозуміло звідки взяті, їх моделі різняться та відсутні відомості щодо установлених на них програм та оперативної системи.

Натомість позивач наголосив, що під час проходження першого етапу атестації (складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора), він набрав 69 балів (відповідно до рішення комісії), проте стверджує, що деякі питання у складеному мною іспиті були не коректними, з неправильними формулюваннями, а також відповідями, а тому вважає, що саме це стало підставою того, що за результатом складання вказаного іспиту він не зміг набрати достатню кількість балів, а саме 70.

Представник відповідача 1 подав до суду письмовий відзив на позов (пояснення), в якому наголосив на правомірності оскаржуваного наказу (правомірності звільнення позивача), оскільки вважає, що відповідач 1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одночасно вказав, що підставою звільнення позивача відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" стало рішення відповідача 3 про неуспішне проходження позивачем атестації, оскільки ним за результатами тестування (І етапу атестації) набрано 69 балів, з поміж необхідних прохідних 70 балів. Також зауважив, що звільнення позивача не залежало від завершення процесу реорганізації, ліквідації чи скорочення чисельності прокурорів органів прокуратури, а є виключно наслідком прийняття Комісією рішення про неуспішне проходження атестації.

Представник відповідача 2 подав до суду письмовий відзив на позов зазначивши, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки атестація прокурорів є одним зі способів перевірки та оцінки їх кваліфікації, знань та навичок, тож конституційних прав позивача не порушує. Також вказав, що акти Генеральної прокуратури України не підлягають державній реєстрації відповідно до чинного законодавства. Окрім того зауважив, що наведені у позові доводи не відповідають дійсним обставинам та не спростовують правомірність звільнення позивача у зв`язку з неуспішним проходженням атестації (набранням 69 балів замість 70 необхідних прохідних балів).

Позивач подав відповідь на відзив відповідача 2 вказавши, що наведені у відзиві доводи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки напередодні проведення тестування, безпричинно, значно збільшилась кількість тестових питань, замінено та збільшено біля 800 тестових питань на знання законодавства, у порівнянні із тією кількістю питань якими тестувались працівники Генеральної прокуратури України у 2019 році, а саме із 6044 збільшено до 6606.

Також позивач надав додаткові письмові пояснення по суті спору вказавши, що згідно з висновками науково-консультативної ради при Верховному Суді щодо звільнення прокурорів в умовах дії Закону № 113-ІХ, стосовно регіональних прокуратур мала місце лише зміна назви; для звільнення прокурорів з посад положення Законів № 113-ІХ та № 1697-VII мають застосовуватися в єдиному системному зв`язку, тобто звільнення можливо за наявності одночасно двох факторів, а саме: неуспішне проходження атестації та ліквідація, реорганізація органу прокуратури чи скорочення кількості прокурорів.

Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач працював з липня 2008 року у Прокуратурі міста Києва та з квітня 2016 року у прокуратурі АР Крим.

У зв`язку з прийняттям 19.09.2019 Верховною Радою України Закону України № 113-ІX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів iз реформи органів прокуратури", позивачем до Генерального прокурора було подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі з прохання допустити до проходження атестації.

Рішенням першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокурат від 20.02.2020 (протокол № 1) позивача допущено до складання 03.03.2020 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноважень прокурора.

Рішенням засідання Комісії від 03.03.2020 (протокол № 1) сформовано список осіб, які 03.03.2020 не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, набравши менше 70 балів, до якого включено позивача, який набрав за результатами тестування 69 балів. У тому числі розглянуті заяви про повторне проходження тестування, внаслідок чого встановлено, що під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів Комісії не було, відповідні акти не складалися; можливості повторного проходження тестування не передбачено.

Позивач після проходження тестування 03.03.2020 подав голові Комісії заяву про те, що під час складання ним іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноважень прокурора набрав 69 балів, проте набрання великої кількості балів йому завадило те, що питання у тестуванні були некоректними, з неправильними формулюваннями та відповідями більше однієї. Також зауважив, що на заваді його успішної здачі іспиту був фактор складання двох іспитів в один день та велика кількість питань, що поставило його в нерівні умови із працівниками Генеральної прокуратури України, які складали іспити у 2019 році. У зв`язку з наведеним позивач просив: надати йому роздруківку питань та йог відповідей; визнати недійсними результати тестування; допустити його до другого етапу; скасувати результати тестування, у зв`язку з некоректністю питань.

До вказаної заяви позивачем 11.03.2020 було подано до голови Комісії другу заяву, в якій вказано, що питання тестування були сформовані некоректно та містили більше однієї відповіді, навівши приклад одного з питань (683 КПК), свою відповідь на яке вважав правильною, у зв`язку з чим просив переглянути результати складеного ним іспиту 03.03.2020 та зарахувати 1 бал за надану ним вірну відповідь.

Відповідно до роздруківки деталей іспиту (тестування) та наданих позивачем відповідей вбачається, що ним надано 69 вірних відповідей на тестові питання зі 100 запропонованих. У переліку питань міститься питання (683 КПК), яке позивач наводить у заяві від 11.03.2020, відповідь позивача на яке визначена невірною.

Рішенням Комісії № 7 від 05.03.2020 про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, враховуючи, що начальник слідчого відділу прокуратури АР Крим, ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, він не допускається до проходження наступних етапів атестації. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію.

Наказом прокурора АР Крим від 30.04.2020 № 65к, на підставі рішення № 7 Комісії, позивача звільнено з посади начальника слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 06.05.2020.

Відповідно до наказу прокуратури АР Крим від 24.04.2020 № 53к позивачу надавалась відпустка тривалістю 14 календарних днів з 27.04.2020 по 12.05.2020. Згідно з даними листка непрацездатності серії АДШ № 336683 від 13.05.2020 позивач з 29.04.2020 по 12.05.2020 перебував на лікарняному.

З матеріалів справи судом також встановлено, що наказом Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 № 13ш в структурі та штатному розписі прокуратури АР Крим ліквідовано слідчий відділ, а його загальну штатну чисельність 2 одиниці зараховано до резерву Офісу Генерального прокурора. Натомість установлено у штатному розписі прокуратури АР Крим за рахунок резерву Офісу Генерального прокурора 2 одиниці: прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні; прокурор другого відділу організації процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну республіку Крим та м. Севастополь, та підтримання державного обвинувачення у відповідних провадженнях.

Листом від 08.05.2020 № 27/3-2046 вих-20 Офіс у відповідь на запити позивача повідомив, що для проведення тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора прокурорами регіональних прокуратур використано інформаційну систему "Аналітична система оцінки знань". Програмні продукти цієї системи (CentOSLinux 7 (Core), Yii 2.0.15.1, PHP 7.0.33, Apache 2.4.6, MariaDB, LibreOffice 6.2), що використовуються для її функціонування, надаються розробниками без обмежень в їх використанні. Виключні майнові права на об`єкт інтелектуальної власності прикладне програмне забезпечення інформаційної системи "Аналітична система оцінки знань" належать Національній академії прокуратури України. Згідно з інформацією ТОВ "Сайметрікс-Україна" () тестування прокурорів здійснювалось за допомогою автоматизованого інструменту вимірювання психологічних та інших характеристик особистості "PSYMETRICS". Авторські права на вказаний інструмент належать громадянину України ОСОБА_2 . Замовником послуг проведення тестування є Міжнародна Організація Права Розвитку (IDLO). При цьому, працівники Департаменту інформаційних технологій Офісу до організації іспитів комісіями не залучалися, а лише брали участь лише у технічному супроводженні користувачів під час тестування.

Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 "Про день початку роботи обласних прокурату" визначено, що днем початку роботи обласних прокуратур є 11.09.2020.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 03.09.2020 № 410 "Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур", зокрема, юридичну особу "Прокуратура АР Крим" перейменовано без зміни ідентифікаційного коду в ЄДР у "Прокуратуру АР Крим та міста Севастополя".

Вважаючи протиправними рішення Комісії № 7 від 05.03.2020 та наказ прокурора АР Крим від 30.04.2020 № 65 к, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі Закон № 1697-VII).

Відповідно до статті 4 Закону № 1697-VII організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена статтею 16 Закону № 1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті Закону № 1697-VII, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Законом України від 19.09.2019 № 113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон № 113-ІХ, який діє з 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема у тексті Закону № 1697-VII слова "Генеральна прокуратура України", "регіональні прокуратури", "місцеві прокуратури" замінено відповідно словами "Офіс Генерального прокурора", "обласні прокуратури", "окружні прокуратури".

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому розділом.

Відповідно до пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Пунктом 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з пунктом 11 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до пункту 12 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктом 13 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX передбачено, що атестація прокурорів включає такі етапи: 1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди; 2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання. Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Відповідно до пункту 14 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Пунктом 16 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ передбачено, що за результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Згідно з пунктом 17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

Пунктом 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту. Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".

Аналогічні положення відображені у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (далі Порядок № 221).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 221атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Згідно з пунктами 2, 4 розділу І Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Пунктом 7 розділу І Порядку № 221 визначено, що повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 8 розділу І Порядку № 221).

Згідно з пунктом 1 розділу IІ Порядку № 221 після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Перелік тестових питань для іспиту затверджується Генеральним прокурором та оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту (пункт 2 розділу IІ Порядку № 221).

Відповідно до пункт 3 розділу IІ Порядку № 221 тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів. Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів (пункт 4 розділу IІ Порядку № 221).

Пунктом 5 розділу IІ Порядку № 221 визначено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Інші питання, пов`язані із проведенням атестації прокурорів, врегульовані розділом V Порядку № 221. Так, уповноваженими суб`єктами з питань забезпечення організаційної підготовки до проведення атестації та виконання функцій адміністративно-розпорядчого характеру, координування та узгодження дій під час підготовки і проведення атестації є члени комісії та робоча група такої кадрової комісії (пункт 1 розділу V Порядку № 221).

Пунктом 2 розділу V Порядку № 221 передбачено, що у разі виникнення у прокурора зауважень чи скарг на процедуру проведення атестації він може звернутися до голови або секретаря комісії.

Згідно з пунктом 6 розділу V Порядку № 221 рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 4 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233 (далі - Порядок № 233), склад комісії затверджує Генеральний прокурор, який визначає її голову та секретаря.

Комісія правомочна ухвалювати рішення, здійснювати інші повноваження, якщо на її засіданні присутня більшість членів комісії. У разі неявки члена комісії більше двох разів поспіль без поважних причин, такий член комісії підлягає заміні відповідно до пункту 19 Порядку (пункт 8 Порядку № 233).

Приписами пункту 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення комісії, крім зазначених в абзаці другому цього пункту, в тому числі процедурні, обговорюється її членами і ухвалюються шляхом відкритого голосування більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Член комісії вправі голосувати "за" чи "проти" рішення комісії. У разі рівного розподілу голосів, приймається рішення, за яке проголосував голова комісії. Рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Рішення і протоколи комісії підписуються всіма присутніми членами комісії. У разі відмови члена комісії підписати рішення або протокол, у них робиться відповідна відмітка (пункт 13 Порядку № 233).

Ураховуючи наведені положення Законів та Порядків, у взаємозв`язку з викладеними в описовій частині рішення обставинами, суд встановив, що позивач на виконання вимог пунктів 9, 10 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, подав Генеральному прокурору України заяву за встановленою формою про переведення його на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію, тобто фактично погодився зі встановленими умовами та правилами щодо переведення на посаду в обласній прокуратурі та проведення атестації.

За наслідками складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, 03.03.2020 позивач набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, у зв`язку з чим його не було допущено до проходження наступного етапу.

При цьому суд встановив, що під час складання іспиту позивач не звертався до членів Комісії щодо некоректної роботи програми тестування, некоректних питань/відповідей чи інших проблемних питань, які б могли вплинути на якість проходження позивачем тестування. Натомість, вже після складання іспиту позивач подавав до голови Комісії дві заяви щодо перегляду результатів його тестування у зв`язку з тим, що питання у тестуванні були некоректними, з неправильними формулюваннями та відповідями більше однієї, що вплинуло на результати його тестування. Водночас позивач навів лише один приклад питання (683 КПК), яке на його думку було некоректним, а його відповідь вірна. Дослідивши відповідне питання, варіанти представлених відповідей та відповідь, надану позивачем, суд дійшов висновку, що відповідь позивача є невірною (невірно обрано варіант відповіді з-поміж представлених), а перелік варіантів відповідей містить правильну відповідь. Інших обґрунтувань, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо некоректності питань (їх переліку) або неправомірного не зарахування інших відповідей позивачем суду не подано, тож суд критично оцінює відповідні твердження позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд бере до уваги висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд при вирішенні цієї бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 20.10.2021 у справі № 380/5462/20, від 26.01.2022 у справі № 640/15408/20, відповідно до якої у разі об`єктивної наявності технічних збоїв під час тестування або поганого самопочуття єдиною логічною, послідовною і такою, що сприймається є поведінка, коли прокурор звертається до членів комісії або робочої групи і не завершує тестування, передбачаючи, що результат буде негативний, а просить, з огляду на ситуацію, що склалася, перенести тестування на інший день. Про такі обставини прокурор може зазначити також у відомості, в якій розписувався відразу після завершення тестування, засвідчуючи отриманий результат.

Проте у цій справі позивач таких дій не вчиняв, а навпаки, завершив тестування без висловлення будь-яких зауважень у відомості про результати тестування.

Водночас суд зазначає, що ні Правилами складання іспитів, ні Порядком № 221 не передбачено складання відповідних актів технічних збоїв під час виконання іспиту та не встановлено порядку перевірки інформації, яка в них відображена. Однак, незважаючи на це, у разі незгоди з порядком проведення тестування, виявленням збою у роботі комп`ютерної техніки чи будь-якої іншої несправності під час складання іспиту, позивач мав право (можливість) це зафіксувати у письмовому вигляді, зробити примітки чи зауваження уповноваженим особам, чого зроблено не було.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.09.2021 у справі № 160/6204/20 і від 06.10.2021 у справі № 520/5064/2020.

Разом з тим матеріалами справи підтверджено, що позивач розпочав та завершив тестування, тим самим оцінивши роботу комп`ютерної техніки та своє самопочуття, як такі, що давали йому можливість скласти іспит, і фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації.

Набрання позивачем відповідної недостатньої кількості балів підтверджено наявними в матеріалах справи відомістю про результат тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора та роздруківкою звіту щодо деталей іспиту позивача (питання-варіанти відповідей-відповіді позивача -дата/час відповіді) з посиланням на унікальний логін користувача (позивача). У відомості про результати тестування позивач поставив свій підпис, як при отриманні логіну, так і результатів тестування із зазначенням кількості балів, чим засвідчив їхню достовірність. У примітках до цієї відомості будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки відсутні.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 221 прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. При цьому Порядком № 221 не передбачено повторне проходження прокурором атестації.

У взаємозв`язку з вищенаведеним, оскільки позивачем було набрано лише 69 балів з 70 необхідних, суд дійшов висновку, що Комісією прийняте правомірне рішення від 05.03.2020 № 7 про неуспішне проходження позивачем атестації та, відповідно, про відсутність правових підстав для його скасування.

Одночасно з наведеним, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, констатовані у постанові від 23.08.2022 у справі № 300/1593/20 з приводу висновків про невмотивованість рішення Кадрової комісії, у розумінні пункту 12 Порядку № 233, згідно з якими вбачається, що на цьому етапі (іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора) рішення про успішне чи неуспішне проходження атестації залежить тільки від кількості набраних балів. Будь-яких інших обґрунтувань чи наведення мотивів, ураховуючи специфіку складення іспиту у формі анонімного тестування, таке рішення не потребує.

Окрім вищенаведених висновків, суд бере до уваги сформовані Верховним Судом правові висновки щодо застосування приписів Закону № 113-ІХ, Порядку № 221 та Порядку № 233 у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 06.10.2021 у справі № 520/5064/2020, від 22.12.2021 у справі № 440/2693/20, від 29.09.2022 у справі № 120/2209/20-а, від 24.09.2021 у справі № 280/4314/20, від 21.09.2021 у справі № 200/5038/20-а, від 20.10.2021 у справі № 380/5462/20, від 20.10.2021 у справі № 640/25298/19, від 21.03.2024 у справі № 460/3960/20, які підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Так, Верховний Суд підкреслив, що з огляду на зміст включеної до Конституції України Законом № 1401-VIII статті 131-1 Основного Закону, новим українським конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно "вмонтовано" в загальну систему правосуддя. При цьому, Конституція України віднесла прокурорів у розділ "Правосуддя", змінила характер їхньої діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання як суддів, так і прокурорів.

Дослідження змісту Закону № 1401-VIII, а також пояснювальної записки до відповідного законопроекту вказує на те, що його метою є удосконалення конституційних основ правосуддя для практичної реалізації принципу верховенства права, яке повинно забезпечуватися, зокрема, і шляхом належного функціонування прокуратури як органу, уповноважено виконувати функції з підтримання публічного обвинувачення в суді; процесуального керівництва досудовим розслідуванням; вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження; нагляду за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Верховний Суд узяв до уваги, що, згідно з частиною другою статті 131-1 Конституції України, організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом, яким наразі є Закон № 1697-VII. Водночас стаття 4 цього ж Закону встановлює, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Черговим етапом процесу реформування прокуратури стало прийняття Верховною Радою України у межах своїх конституційних повноважень Закону № 113-ІХ.

Цим Законом внесено зміни до кодексів і законів України не лише щодо форми чи змісту діяльності прокуратури, а й щодо реформи органів прокуратури в частині кадрових питань. Передбачена Законом № 113-ІХ переатестація не має систематичного характеру, відбувається одноразово за окремим законом, є винятковою. У Пояснювальній записці до проєкту цього Закону вказано, що він спрямований на запровадження тимчасових заходів, пов`язаних передусім із кадровим перезавантаженням органів прокуратури шляхом атестації чинних прокурорів, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурсних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури. Основною метою цього Закону є створення передумов для побудови системи прокуратури, діяльність якої базується на засадах ефективності, професійності, незалежності та відповідальності.

Реалізація "кадрового перезавантаження" органів прокуратури передбачає також приведення кількісного складу прокурорів відповідно до вимог статті 14 Закону № 1697-VII зі змінами, внесеними Законом № 113-ІХ, шляхом атестації прокурорів.

Отже, проведення атестації прокурорів є обов`язковою складовою запровадженого Законом № 113-ІХ процесу реформування системи органів прокуратури та є спеціальною процедурою, яка має на меті підтвердження здатності прокурорами виконувати повноваження на належному рівні за визначеними законом критеріями, шляхом здійснення оцінки їхньої професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, що стосувалась, зокрема, усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Верховний Суд також зазначив, що така атестація передбачає чітку процедуру та умови звільнення і переведення прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, що здійснюється на підставі відповідних рішень кадрових комісій.

Так, атестація прокурорів проводиться відповідними кадровими комісіями та включає три етапи, зокрема, складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 221). Прокурор, який за результатами складання іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Водночас зі змісту пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX випливає, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом обіймають посади в Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї з таких підстав: 1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію; 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури; 3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію; 4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Системний аналіз положень абзацу 1 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що: по-перше, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1-4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; по-друге, Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Закон визначає, що звільнення відбувається не з підстав, установлених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", а на підставі цього пункту, що є нормативною підставою. Таким чином, підставою для звільнення є одна з підстав, передбачених підпунктами 1-4 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, а нормативною - пункт 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

З огляду еа зазначене, суд уважає, що доводи позивача про незаконність його звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII, за умови відсутності ліквідації, реорганізації органу прокуратури або скорочення кількості прокурорів, є необґрунтованими та до уваги не приймаються.

Суд також зазначає, що не приймає до уваги твердження позивача про те, що вказівка в оскаржуваному наказі про звільнення на пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII без відповідної конкретизації підстави для звільнення, породжує для нього негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав такого звільнення, оскільки вважає, що законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, указав, які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури і окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації, що виключає негативні наслідки у вигляді стану юридичної невизначеності щодо підстав звільнення.

Окрім цього, суд уважає за необхідне звернути увагу на те, що запровадження такого механізму реформування органів прокуратури України є певною мірою втручання у приватне життя особи прокурора, в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в аспекті умов проходження публічної служби (професійної діяльності). Водночас таке втручання в цьому випадку прямо передбачено законом (Закон № 113-ІХ, яким проведення атестації прокурорів визначено як умову реформування органів прокуратури, що стосувалася, зокрема, усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури, що не має систематичного характеру, відбувається одноразово за окремим законом) і переслідує легітимну мету (кадрове перезавантаження органів прокуратури, а також надання можливості всім доброчесним кандидатам, які мають належні теоретичні знання та практичні навички, на конкурентних засадах зайняти посаду прокурора у будь-якому органі прокуратури). Міра втручання з боку держави у сферу приватного життя особи в аспекті професійної діяльності в цьому випадку відповідає загальній суспільній потребі і пропорційне законній меті та є повністю співставною зі ступенем втручання держави з аналогічною метою в діяльність особи на посаді професійного судді, що було визнано і законним, і конституційним, згідно з висновком Конституційного Суду України у Рішенні від 20.01.2016 № 1-в/2016.

Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.08.2022 № 640/22409/19.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене в сукупності та враховуючи наявність відповідного правомірного, як встановлено судом вище, рішення Комісії від 05.03.2020 № 7 про неуспішне проходження позивачем атестації, зважаючи на те, що звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII прямо передбачене підпунктом 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX і пов`язане, зокрема, з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, суд констатує, що наказ прокурора Автономної Республіки Крим від 30.04.2020 № 65к про звільнення позивача з посади начальника слідчого відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та з органів прокуратури України з 06.05.2020 виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання його протиправним і скасування задоволенню також не підлягають.

Відповідно, ураховуючи те, що позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги щодо скасування наказу про звільнення, яка за висновком суду не підлягає задоволенню, то такі вимоги також не підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд встановив, що відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.