Справа № 300/1291/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2025 р. справа № 300/1291/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі
судді Могили А.Б.,
секретаря судового засідання Микитчук Р.Р.,
представника позивача Мушинського В.Т.,
представника відповідача Гавадзина М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист", від імені якого діє адвокат Мушинський Віктор Тадеушович, до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2024,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Турист", від імені якого діє адвокат Мушинський Віктор Тадеушович, звернулося в суд із позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2024 за №025590/0701 та №025592/0701.
Обґрунтовуючи доводи про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень позивач вказав, що ТОВ "Турист" прийнято рішення виділити у Товариства нові юридичні особи та внести відомості в ЄДР про початок виділу з Товариства нових юридичних осіб. Далі затверджено розподільчі баланси та передавальні акти Товариства, в зв`язку із виділенням ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" активів та пасивів. Зменшено статутний капітал ТОВ "Турист" у зв`язку із передачею частини статутного капіталу даним Товариствам. Проте перевіркою встановлено, що при виділі даним Товариством не збережено ні склад учасників ТОВ "Турист", ні співвідношення їх часток. В акті зроблено висновок, що під час виділу ТОВ "Турист" здійснило передачу майна платника податків, що реорганізовується, до статутного фонду цих Товариств, які створені власником корпоративних прав платника, а не платником, що реорганізовується. Тобто перевіркою встановлено факт надання ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" активів, при цьому платником не визначено базу оподаткування ПДВ, не враховані та не сплачені податкові зобов`язання ПДВ. Перевіряючими зроблено висновок, що виділ не є різновидом припинення або реорганізації юридичної особи, що вказує на відсутність застосування пільг по ПДВ при передачі майна позивача до новостворених товариств. Вважає такі висновки контролюючого органу помилковими з огляду на те, що між учасниками ТОВ "Турист" був укладений договір обміну частками, таким чином, що розмір частки кожного з учасників у ТОВ "Турист", ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" відповідає розміру їх часток в ТОВ "Турист" до виділення. Тобто розмір часток учасників залишилися незмінними. ТОВ "Турист" не є учасником ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К", відповідно він не здійснював і не міг здійснювати внесок до статутного фонду цих Товариств. Враховуючи, що при виділенні ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" було передано в рівних частинах активи і пасиви в сумі 1270989,83 грн., в статутах цих Товариств зазначено, що вони є правонаступниками частини майнових прав та обов`язків ТОВ "Турист", передача активів в сумі 1270989,83 грн. не є операцією з постачання, отже не є об`єктом з оподаткування ПДВ.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Свою позицію обґрунтовує тим, що позаплановою документальною перевіркою встановлено, що при виділі ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" не збережено ні склад учасників ТОВ "Турист", ні співвідношення їх часток. Тобто встановлено факт надання ТОВ "Турист" активів ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К", при цьому платником не визначено базу оподаткування ПДВ, не нараховано та не сплачено податкові зобов`язання з ПДВ. Основним аспектом застосування пільг по ПДВ в оподаткованих операціях є наявність факту реорганізації юридичної особи. В даному випадку виділ не є реорганізацією, а створенням двох нових підприємств. Основною відмінністю виділу є те, що в результаті виділу створюється нова юридична особа, яка наділяється існуючою юридичною особою певним майном та попередня юридична особа не припиняється. Отже, враховуючи відсутність факту реорганізації виходячи з її складових, що зазначені в ст.104 ЦК України, відсутні правові підстави на застосування пільги по ПДВ при передачі майна від позивача до новостворених підприємств ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К". З урахуванням викладеного, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають (а.с.105-114).
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що учасниками ТОВ "Трейд-ІФ" є ОСОБА_1 100 %, учасниками ТОВ "Монблан К" є ОСОБА_2 43, 20 % та ОСОБА_3 56,80 % у статутних капіталах цих юридичних осіб відповідно. ТОВ "Турист" не є учасником ТОВ "Трейд-ІФ" та "Монблан К" відповідно він не здійснював і не міг здійснювати внесок до статутного фонду ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" майном. Відповідно до п. 196.1.7 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб. Таким чином, Податковий Кодекс України в частині оподаткування чітко прирівнює виділ до операцій з реорганізації, які не є об`єктами оподаткування. Передача активів (майнових прав) та пасивів (боргових зобов`язань) згідно розподільчого балансу не є продажем в розумінні ст. 655 ЦК України, так як не передбачає сплату коштів від ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" за передані активи (майнові права) та пасиви (боргові зобов`язання) (а.с.121-123).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідно до протоколу №2 від 28.06.2023 загальних зборів учасників, ТОВ "Турист" прийняло рішення виділити з ТОВ "Турист" нові юридичні особи та внести відомості в ЄДР про початок процедури виділу з Товариства нових юридичних осіб.
Згідно з протоколу №4 від 27.12.2023 загальних зборів ТОВ "Турист" вирішено:
1.Затвердити розподільчий баланс та передавальний акт Товариства, в зв`язку з виділенням ТОВ "Трейд-ІФ", а саме: активи на загальну суму 683922,38 грн.; пасиви на загальну суму 683922,38 грн.
2. Затвердити розподільчий баланс та передавальний акт Товариства, в зв`язку з виділенням ТОВ "Монблан К", а саме: активи на загальну суму 587067,45 грн.; пасиви на загальну суму 587067,45 грн.
Передавальним актом активів (майна) і пасивів (зобов`язань) №1, на підставі розподільчого балансу від 27.12.2023 ТОВ "Трейд-ІФ" передано активи на загальну суму 683922,38 грн., пасиви на загальну суму 683922,38 грн. (а.с.63).
Передавальним актом активів (майна) і пасивів (зобов`язань) №2, на підставі розподільчого балансу від 27.12.2023 ТОВ "Монблан К" передано активи на загальну суму 587067, 45 грн. пасиви на загальну суму 587067, 45 грн. (а.с.64)
Між учасниками ТОВ "Турист" 27.12.2023 укладено договір обміну частками, відповідно до умов якого учасники ТОВ "Турист" в порядку ст. 915 ЦК України вирішили обмінятися частками в статутних капіталах ТОВ "Турист", ТОВ "Трейд-ІФ", ТОВ "Монблан К" в наступному порядку:
1. ОСОБА_1 , передає частку в статутному капіталі ТОВ "Монблан К" в розмірі 21,6 %, що складає 18 063 грн., ОСОБА_2 , та частку розмірі 28,4 %, що складає 23 749,50 грн. ОСОБА_3 .
2. ОСОБА_2 , передає частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд-ІФ" в розмірі 21,6 %, що складає 18 063 грн., та частку в статутному капіталі ТОВ "Турист" в розмірі 21,6 %, що складає 1456, 49 грн. ОСОБА_4 .
3. ОСОБА_3 , передає частку в статутному капіталі ТОВ "Трейд-ІФ" в розмірі 28,4 %, що складає 21 834,49 грн., та частку в статутному капіталі ТОВ "Турист" в розмірі 28,4 %, що складає 1915,01 грн. ОСОБА_1 .
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист", за результатами якої 26.04.2024 складено акт №8587/09-19-07-05/19393700 (а.с.9-21).
В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що Товариством допущено порушення:
-заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість в сумі 257962 грн.;
-завищення суми від`ємного значення, зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.21 Декларації за березень 2024 року) на суму 98 грн.;
-не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на операції з постачання основних засобів на дату виникнення податкових зобов`язань у січні 2024 року на загальну суму 1270990 грн., в тому числі ПДВ 254198 грн.
Позивач подав заперечення на акт, за результатами розгляду якого Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 29.05.2025 надало відповідь №6356/09-19-07-05-6, висновки акта перевірки залишено без змін (а.с.22-25).
Позивач оскаржив вказані податкові-повідомлення-рішення в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до Державної податкової служби України (а.с.26-28).
В ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що виділ ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" з ТОВ "Турист" не є реорганізацією, а створенням двох нових підприємств. Відсутність факту реорганізації вказують на відсутність правових підстав на застосування пільги до ПДВ при передачі майна від ТОВ "Турист" до новостворених підприємств. На думку контролюючого органу, позивач провів операції з постачання основних засобів (нерухомого майна) в сумі 1270989,83 грн., а саме ТОВ "Трейд-ІФ" в сумі 683922,38 грн., ТОВ "Монблан К" в сумі 587067,45 грн. з оформлення правовстановлюючих документів. Таким чином, Товариством занижено податкові зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 254198 грн., в тому числі за січень 2024 року в сумі 254198 грн.; не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за січень 2024 року за операціями з постачання основних засобів загальним обсягом постачання 1270990 на загальну суму ПДВ 254198 грн.
Як наслідок, на підставі акту перевірки контролюючим органом 12.11.2024 винесено податкові повідомлення-рішення:
- №025592/0701, яким до ТОВ "Турист" застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 127099 грн. (а.с.47, 54-55).
Позивач оскаржив вказані податкові-повідомлення-рішення в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої Державна податкова служба України 29.01.2025 прийняла рішення №2583/6/99-00-06-01-06, яким податкові повідомлення-рішення залишила без змін, а скаргу без задоволення (а.с.56-59, 65-69).
Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що не ґрунтується на вимогах закону, позивач звернувся із даним позов до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що обмін часток здійснений таким чином, що розмір частки кожного з учасників у ТОВ "Турист", ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" відповідає розміру їх часток в ТОВ "Турист" до виділення. Податковий кодекс України в частині оподаткування чітко прирівнює виділ до операції з реорганізації, які не є об`єктом оподаткування.
В свою чергу контролюючий орган вважає, що позивач під час виділу ТОВ "Турист" здійснило передачу майна платника податків, що реорганізується, до статутного фонду ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" які створено власником корпоративних прав платника, а не платником, що реорганізується. При цьому на думку відповідача, виділ не є різновидом припинення або реорганізації юридичної особи, це один із способів створення юридичної особи. Відсутність факту реорганізації вказують на відсутність правових підстав на застосування пільги по ПДВ при передачі майна ТОВ "Турист" до новостворених підприємств ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К".
Процедура виділення регламентована нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексом України та Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Згідно з п. 1 ст. 56 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) орган, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.
Відповідно до п. 1 ст. 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
За приписами ст. 47 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.
Щодо правової природи виділу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 по справі №918/119/21 вказала, що згідно із частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Перше речення наведеної норми визначає шляхи припинення юридичної особи - ліквідація та реорганізація, а також конкретизує види реорганізації, внаслідок яких юридична особа припиняється - злиття, приєднання, поділ, перетворення. Друге ж речення вказує на характерну ознаку реорганізації, яка притаманна всім її видам, а саме: перехід майна, прав та обов`язків реорганізованої юридичної особи до її правонаступників.
На підставі п. 2 статті 109 Цивільного кодексу України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.
Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Відповідно до підпункту 98.1.4 пункту 98.1 ст. 98 Податкового кодексу України під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, зокрема:
- виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.
У силу пункту 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.
Відповідно до визначення термінів під постачанням товарів визнається будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
У підпункті 14.1.202 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
У силу підпункту 196.1.7 пункту 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не являються.
Як встановлено судом, ТОВ "Турист" прийнято рішення виділити у товариства нові юридичні особи. В зв`язку із виділенням ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" активів та пасивів, затверджено розподільчі баланси та передавальні акти Товариства. Зменшено статутний капітал ТОВ "Турист" в зв`язку із передачею частини статутного капіталу даним Товариствам.
Суд зазначає, що реорганізація юридичної особи шляхом виділу полягає у перерозподілі активів і зобов`язань, на базі яких і створюється нова юридична особа, за розподільчим балансом, що не є цивільно-правовим договором, оскільки не передбачає передачу права власності на передане майно, а здійснюється шляхом включення валових активів одного підприємства до складу валових активів іншого підприємства.
Таким чином, виділена частка майна в процесі реорганізації юридичної особи шляхом виділення частини майна за розподільчим балансом не є продажем (реалізацією) товарів в тлумаченні підпункту 14.1.202, пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки передача активів (майна) від позивача до новостворених шляхом виділу підприємств відбувається безоплатно на підставі та на виконання рішення вищого органу управління (загальних зборів учасників) позивача, яким затверджується розподільчий баланс, то відсутній факт переходу права власності та операцій як постачання, так і продажу товарів.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 по справі №918/119/21 вказала: «для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво.
Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків».
Суд наголошує, що відповідно до підпункту 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України, операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Таким чином, передача активів в рамках реорганізації не призводить до нарахування податкових зобов`язань податку на прибуток. Податковий кодекс не передбачає податкових різниць за операціями приєднання, злиття, поділу чи виділу, перетворення. Також передача активів від одного підприємства до іншого не обкладається ПДВ (пп. 98.1.4 п.98.1 ст.98 Податкового кодексу України).
Тобто, платник ПДВ, що реорганізується шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділу відповідно до закону, не здійснює ні нарахування податкових зобов`язань на товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту і які не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такого платника податку, ні зменшення податкового кредиту по операціях з їх придбання.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Передача активів (майнових прав) та пасивів (боргових зобов`язань) згідно розподільчого балансу не є продажем в розумінні ст. 655 Цивільного кодексу України, так як не передбачає сплату коштів від ТОВ "Трейд-ІФ" та ТОВ "Монблан К" за передані активи (майнові права) та пасиви (боргові зобов`язання).
Разом з тим, відповідачем не представлено доказів на підтвердження невідповідності вимогам поданих позивачем документів для проведення державної реєстрації створення юридичної особи в результаті виділу та наявності у державного реєстратора підстав для зупинення чи відмови у державній реєстрації при проведенні реєстраційних дій.
Отже, окреслені операції, виходячи із положень підпунктів 14.1.191, 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не є ані постачанням товарів, ані продажем (реалізацією) товарів, отже такі операції не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
При вирішенні даного спору, суд також враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 822/2434/16, зокрема, що операції щодо передачі за розподільчим балансом основних фондів, товарноматеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов`язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при утворенні нового підприємства шляхом реорганізації (виділу) не можуть вважатися операціями з поставки ТМЦ у розумінні податкового законодавства.
За таких обставин є цілком об`єктивними доводи позивача, що операції з реорганізації ТОВ "Турист" шляхом виділу нових юридичних осіб не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, що свідчить про помилковість висновків контролюючого органу.
Слід звернути увагу на те, що податковий орган фактично наводить своє тлумачення та розуміння норм податкового законодавства, натомість, не зазначає під яку з ознак продажу (реалізації) товарів підпадає передача частини майна новоствореним підприємствам у процесі виділу та не вказує виду такого правочину відповідно до переліку, наведеному в підпункті 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
На думку суду, позивач довів обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень. У свою чергу відповідач не довів факту порушення позивачем податкового законодавства у перевіреному періоді, а отже при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, без дотримання вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як наслідок, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 12.11.2024 за №025590/0701 та №025592/0701 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів сторін, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Турист" слід задовольнити.
З урахуванням частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 6672,70 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 12.11.2024 №025590/0701, яким ТОВ "Турист" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на суму 317748 грн.; №025592/0701, яким до ТОВ "Турист" застосовано штраф в розмірі 127099 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 26 травня 2025 р.