Справа № 640/1255/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 травня 2025 року Справа № 640/1255/21 ЗП/280/552/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (вул. Народного Ополчення, 5А, м. Київ, 03151) про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 18 червня 2019 року №172942-54 форми «Ф» Головного управління ДФС у Київській області;

- визнати протиправними дій Головного управління ДПС у Київській області та скасувати суму боргу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 205 809,29 грн. в інтегрованій картці платника податку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 січня 2021 року одержав інформацію про те, що має податковий борг у сумі 205 809,25 грн., який сформовано на підставі податкової вимоги від 18 червня 2019 року №172942-54 у сумі 104 299,77 грн. ГУ ДФС у Київській області. Позивач зазначає, що ніколи не отримував податкову вимогу від 18 червня 2019 року №172942- 54, що є підставою для її визнання протиправною та дій відповідача протиправними щодо обліку податкового боргу позивача у сумі 205 809,25 грн. Зазначає, що податковий борг в обліку позивача формується на підставі внесеної відповідачем інформації щодо дати вручення податкової вимоги, після якої розпочинається строк для самостійної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання чи погашення податкового боргу, і після спливу таких строків і інтегрованій картці платника виникає інформація про наявність суми узгодженого податкового боргу, і відсутність необхідності направлення податкової вимоги. За таких обставин у випадку перекручування даних обліку про те, що позивач нібито отримав податкову вимогу, відповідач може розпочати процедуру примусового стягнення боргу шляхом подання позову. Таким чином вважає, що податкова вимога прийнята ГУ ДПС у Київській області з порушенням Податкового кодексу України та Порядку Міністерства фінансів України за № 422 та підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху, зокрема, з підстав пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог згаданої ухвали позивачем надано пояснення щодо дати обізнаності про порушене право.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1255/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахувнаням положень статті 262 КАС України.

Також, вказаною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача витребувано засвідчені копії наступних доказів:

вимоги № 172942-54 від 18 червня 2019 року;

направлення вимоги № 172942-54 від 18 червня 2019 року позивачу в паперовому та/або електронному вигляді;

підстав направлення та розрахунок вимоги № 172942-54 від 18 червня 2019 року.

Витребувані докази відповідачем у встановлені вищезазначеною ухвалою строки, надані не були.

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва справу надіслано до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, Київським окружним адміністративним судом передано справу до Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду 17 березня 2025 року.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Татаринову Д.В.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду Татаринова Д.В. від 24 березня 2025 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

09 квітня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що з урахуванням вимог статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу направлена та вручена позивачу. В зв`язку з викладеним вважає дії ГУ ДПС у Київській області правомірними, а позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 припинив здійснювати господарську діяльність із 22 жовтня 2019 року, номер запису: 2020144 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

За даними інформаційної системи ДПС України у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 18 червня 2019 року обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) в сумі 104 299,72 грн., який виник 20 травня 2019 року в результаті несплати грошових зобов`язань самостійно визначених платником податків згідно податкової декларації вiд 10 травня 2019 року № 44228.

Вказані грошові зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб позивачем самостійно не сплачені.

18 червня 2019 року ГУ ДФС у Київській області сформовано вимогу про сплату боргу форми «Ф» №172942-54 на суму 104 299,72 грн., яка була направлена позивачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим листом про вручення поштвого відправлення.

Не погодившись з зазначеною вимогою позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує таке.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі- ПК України в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 291.1. статті 291 ПК України у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Пунктами 291.2, 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 291.4. статті 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;

б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог:

здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж;

провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси;

не використовують працю найманих осіб;

членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України;

площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів.

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України, ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відповідно до пункту 293.3 статті 293 ПК України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Пунктами 46.1, 46.2 ст. 46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску. Платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 49.1 та 49.2 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Положеннями пункту 295.3 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пунктів 296.1 298.3 статті 296 ПК України, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів та витрат за формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів та витрат такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги.

Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи) використовують дані спрощеного бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з урахуванням положень пунктів 44.2, 44.3 статті 44 цього Кодексу.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Пунктом 296.4 та підпунктом 296.5.3, 296.5.4 пункту 296.5 статті 296 ПК України встановлено, що податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси. Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці) у податковій декларації окремо відображають: 1) обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; 2) обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу). Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи) у податковій декларації окремо відображають: 1) обсяг доходу, що оподаткований за відповідною ставкою єдиного податку, встановленою для таких платників пунктом 293.3 статті 293 цього Кодексу; 2) обсяг доходу, що оподаткований за подвійною ставкою єдиного податку, встановленою для таких платників пунктом 293.3 статті 293 цього Кодексу (у разі перевищення обсягу доходу).

За наданою відповідачем інформацією, станом на 18 червня 2019 року в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) в сумі 104 299,72 грн, який виник 20 травня 2019 року в результаті несплати грошових зобов`язань самостійно визначених платником податків згідно податкової декларації вiд 10 травня 2019 року № 44228.

Єдиний податок згідно податкової декларації вiд 10 травня 2019 року № 44228 у сумі 104 299,72 грн. не сплачувався. Доказів іншого позивачем не надано.

Зазначена сума заборгованості станом на 17 червня 2019 року вказана в оскаржуваній вимозі від 18 червня 2019 року №172942-54.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 59.4 та 59.5 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Також, відповідно до пункту 1 розділу 3 «Порядку направлення податковим органами податкових вимог платникам податків» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 передбачено, що податкові вимоги разом із детальним розрахунком суми податкового боргу формується автоматично на підставі даних інформаційно-комукаційної системи ДПС з урахуванням інформації про податковий борг з митних платежів, отриманої у порядку обміну інформацією відповідно до пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Згідно з пунктом 5 розділу 4 «Порядку направлення податковим органами податкових вимог платникам податків» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610, сформована в ІТС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі. Податкова вимога, що надсилається (вручається) у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та не пізніше наступного робочого дня один примірник надсилається (вручається) платнику податків, другий долучається до справи платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання, з огляду на вказану норму ГУ ДПС у Київській області мало право направити зазначену вимогу лише після 21 травня 2019 року. При цьому, ПК України та «Порядком направлення податковим органами податкових вимог платникам податків», не визначений граничний термін формування такої вимоги, у зв`язку з чим податкова вимога сформована та направлена без порушення положень пункту 59.3 статті 59 ПК України.

З приводу доводів позивача, що оскаржуванна податкова вимога ним не одержувалась, суд зазначає наступне.

18 червня 2019 року ГУ ДФС у Київській області сформовано вимогу про сплату боргу форми «Ф» №172942-54 на суму 104 299,72 грн., яка направлена позивачу засобами поштового зв`язку та вручена йому 23 липня 2019 року, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Податкова вимога направлена контролюючим органом позивачу за адресою місцезнаходження, вказаним ним у позові.

Вищезазначене спростовує доводи позивача щодо не направлення контролюючим органом на його адресу оскражуваної податкової вимоги, а також доводи з приводу того, що про її існування йому стало відомо у січні 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відстуність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 травня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов