Справа № 420/12365/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно зі ст.262 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, за період 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, за період 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23.

У позовній заяві зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок якого нарахована доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2023 року в сумі 367703,13 грн.

Водночас, як вказує позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, але за життя виплата ОСОБА_2 нарахованої суми пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2023 року в сумі 367703,13 грн Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не здійснена.

Позивач зазначає, що вона є донькою ОСОБА_2 та 24 грудня 2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо отримання донарахованої суми пенсії, яка не була виплачена померлому ОСОБА_2 за життя, а отже є недоотриманою пенсією.

Проте, як вказує позивач, листом №34488-33725/Л-02/8-1500/24 від 31.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеський області надало відповідь, згідно з якою відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії її батьком, так як вона не є стягувачем по справі №420/18831/23.

Позивач вважає рішення пенсійного органу протиправним, а тому виникла необхідність звернутись до суду з цим позовом.

Суд ухвалою від 24.04.2025 відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи та витребував в порядку ст. 80 КАС України у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунок пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №420/18831/23, з обов`язковим розрахунком суми, що нарахована та невиплачена.

09 травня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що Головне управління вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Так, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі № 420/18831/23 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії.

Детально описуючи процедуру погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, представник відповідача зазначив, що виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 31.12.2023 з урахуванням фактично виплачених сум склала 367703,13 грн та підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Представник відповідача у відзиві зауважив, що фактична невиплата нарахованих сум грошових коштів, у даному випадку, відповідно до встановлених обставин справи, була зумовлена тим, що виділені бюджетні асигнування на виконання судових рішень, боржником в яких є ГУ ПФУ в Одеській області, спрямовуються на безумовне їх виконання у порядку черговості прийняття.

Як зазначено у відзиві, ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262). Виплата пенсії припинена у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис від 08.03.2024 №222.

З покликанням на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з

військової служби, та деяких інших осіб», представник відповідача зазначив, що в даному випадку судом вирішується питання щодо правонаступництва.

На переконання представника відповідача, ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість заміни сторони правонаступником. Однак, як вказує представник відповідача, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є саме правонаступником померлого ОСОБА_2 щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано.

Належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, є наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_2 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи наведене у відзиві, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Станом на 26 травня 2025 року інших заяв по суті справи (відповіді на відзив та заперечень), а також додаткових доказів, клопотань з боку сторін до суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведені приписи КАС України, адміністративна справа вирішується судом в межах граничного строку, визначеного ст.258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.02.1968 (т.1 а.с.12, ).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у заявах по суті, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №420/18831/23, яке набрало законної сили 24.10.2023, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_2 листом №18810- 17138/Т-02/8-1500/23 від 13.07.2023 року, у проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №ЮО116346 від 01.06.2023 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 05 березня 2019 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №ЮО116346 від 01.06.2023 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Сторонами не заперечується той факт, що на виконання означеного рішення Одеського окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок якого нарахована доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року в сумі 367703,13 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 08.03.2024 (т.1 а.с.15).

Сторонами не заперечується той факт, що за життя ОСОБА_2 йому не виплачена нарахована на виконання рішення суду доплата до пенсії за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року в сумі 367703,13 грн.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.10.2024 №3245 (спадкова справа №14/2024) (т.1 а.с.16) про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем недоотриманої пенсії, що належала спадкодавцю, який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, у розмірі 367703,13 грн, нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №420/18831/23. Належність спадкодавцю ОСОБА_2 права на недоотриману пенсію підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 23.05.2024 №1500-0505-8/78451.

В подальшому, відповідно до матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії, за результатом розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало лист від 31.12.2024 №34488-33725/Л-02/8-1500/24 (т.1 а.с.6).

В означеному листі відповідач, зокрема зазначає, що, оскільки позивач не є стягувачем по справі №420/18831/23, тому для виплати недоотриманої доплати до пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії протиправними, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спір у цій справі виник у зв`язку з протиправними, на думку позивачки, діями пенсійного органу щодо відмови у виплаті їй сум пенсії, що не були отримані її батьком за життя.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина третя статті 52 Закону №1058-IV).

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (надалі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Суд зазначає, що положення статті 61 Закону №2262-ХІІ необхідно тлумачити в системному взаємозв`язку з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначеному законом порядку. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм права міститься у постанові Верховного Суду від 10.09.2024 у справі №160/18875/23.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами у заявах по суті, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок якого нарахована доплата пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2023 року в сумі 367703,13 грн. Зазначена сума донарахованої пенсії не була виплачена ОСОБА_2 за його життя.

Суд встановив, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.10.2024 №3245 (спадкова справа №14/2024) про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем недоотриманої пенсії, що належала спадкодавцю, який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області, у розмірі 367703,13 грн, нараховану на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 по справі №420/18831/23.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1300 ЦК України, зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені нотаріусом або в сільських населених пунктах - уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини лише за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину.

На вимогу одного із спадкоємців зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені за рішенням суду.

У зазначених випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України, якщо буде встановлено, що особа, якій видане свідоцтво про право на спадщину, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом, свідоцтво про право на спадщину за рішенням суду визнається недійсним.

На час розгляду справи суду не надано докази, що свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано позивачці, є недійсним.

В даному випадку, позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним у цих правовідносинах, а відповідач фактично незаконно перешкоджає позивачеві в реалізації її прав, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №28/6685/19 та постанові від 23.02.2022 у справі 428/10113/20.

За таких підстав, з огляду на приписи ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1227 Цивільного кодексу України, ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач, ОСОБА_1 , має право на отримання нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 суми пенсії, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину в повному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та належать до задоволення шляхом:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та оцінюючи встановлені факти та обставини, суд вважає, що Головне управління ПФУ в Одеській області діяло не у спосіб та порядок, визначені законодавством, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та належать до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1211,20 грн згідно з квитанцією №70186319 від 22.04.2025 (т.1 а.с.5).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Інші доводи відповідача по суті спірних правовідносин суд вважає спростованими вищенаведеними висновками.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 367703 (триста шістдесят сім тисяч сімсот три) гривні 13 копійок, що підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року по справі №420/18831/23 за період з 01 квітня 2019 року до 31 грудня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012.

Суддя Дмитро БАБЕНКО