Справа № 400/2598/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 р. № 400/2598/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,

до відповідачафізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

простягнення податкового боргу у сумі 22 441,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення з відповідача в рахунок погашення податкового боргу в сумі 22441,00 грн, а саме: єдиний податок з фізичних осіб (18050400) у сумі 4933,45 грн на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) у сумі 15402,41 грн на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (18010200) у сумі 2105,14 грн на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість у сумі 4933,45 грн з єдиного податку з фізичних осіб за період липень 2024 року січень 2025 року, а також на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) з податку на нерухоме майно за 2021 і 2023 роки у розмірі 17507,55 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

19.03.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України, із зазначенням у ній місця проживання відповідача згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру;

доказу надіслання відповідачу на адресу місця його проживання згідно з даними Єдиного державного демографічного реєстру рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії позовної заяви та доданих до неї документів

26.03.2025 через канцелярію суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) відповідач отримав копію вищевказаної ухвали 04.04.2025.

У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.02.2025 № 95 відповідач з 22.04.1999 є зареєстрованим як фізична особа-підприємець.

11.01.2023 він подав до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності 2 групи.

Поряд з цим, позивач прийняв ППР:

1) щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості:

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2021 рік на суму 7158,00 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 7993,10 грн;

2) щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості:

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 751,07 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 411,38 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 942,69 гривні.

Вищенаведені ППР були надіслані відповідачу на його поштову адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак їх він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 403.

Згідно з розрахунками пені позивач нарахував відповідачу пеню з єдиного податку з фізичних осіб за період з 19.09.2024 по 14.02.2025 в розмірі 41,76 грн, з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за період з 08.12.2021 по18.02.2025 в розмірі 304,50 гривні.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 20.11.2023 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 3355,36 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 30.12.2023 до поштового відправлення № 740.

Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.

Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду становив 22441,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача від 14.03.2025 та витягами з інтегрованої картки платника.

З метою стягнення з відповідача вказаного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі прожитковий мінімум), другої групи у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі мінімальна заробітна плата), третьої групи у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України передбачено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць, для другої групи платників єдиного податку не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 295.2 статті 295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Абзацом першим пункту 295.1 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з пунктом 295.8 статті 295 ПК України у разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу на підставі отриманого від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

У разі анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому проведено анулювання реєстрації.

Суд встановив, що відповідач подав 11.01.2023 до Державної податкової інспекції у м. Миколаєві (Заводський район) заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності 2 групи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.02.2025 № 95 відповідач з 22.04.1999 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно із розрахунком податкової заборгованості та витягом з інтегрованої картки платника за період з липня 2024 року по січень 2025 року відповідачу нараховано податкове зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб, яке ним не сплачено у розмірі 4933,45 грн, зокрема 41,76 грн пені.

Враховуючи пункт 56.11 статті 56 ПК України, відповідне грошове зобов`язання вважається узгодженим, і воно не підлягає оскарженню.

Водночас згідно з підпунктом 266.7.1 обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Таким чином, розрахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснюється контролюючим органом, який направляє такий розрахунок разом із ППР про сплату суми податку платнику податку.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач нарахував відповідачу як фізичній особі податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і надіслав йому ППР:

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2021 рік на суму 7158,00 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 7993,10 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 751,07 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 411,38 грн;

від 29.04.2025 № 0-1404-UA0071713 (форма «Ф») за 2023 рік на суму 942,69 гривні.

Вказані ППР були надіслані відповідачу на його поштову адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак їх він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 403.

Відповідно до абзацу другого пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак ці ППР вважаються врученими відповідачу належним чином.

Крім цього, згідно з абзацом третім пункту 129.4 статті 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Суд встановив, що відповідно до розрахунку пені позивач нарахував відповідачу пеню з єдиного податку з фізичних осіб за період з 19.09.2024 по 14.02.2025 в розмірі 41,76 грн, з податку на майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за період з 08.12.2021 по18.02.2025 в розмірі 304,50 гривні.

Відповідні грошові зобов`язання відповідач на день звернення позивача до суду не сплатив, що підтверджується відповідним розрахунком позивача та витягами з інтегрованої картки платника.

Отож відповідач не сплатив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у строки встановлені підпунктом «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України, а тому відповідні суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 20.11.2023 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 3355,36 грн, яку він не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 30.12.2023 до поштового відправлення № 740.

Враховуючи пункт 42.5 статті 45 ПК України така податкова вимога вважається врученою відповідачу у день, зазначений службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідач не звертався до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суд встановив, що відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.

Тому суми грошового зобов`язання відповідача в розмірі 22441,00 грн вважаються узгодженими та є податковим боргом.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податкова вимога вважається отриманою відповідачем 30.12.2023, а позов поданий у 17.03.2025.

Таким чином, позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням вимог статті 95 ПК України.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади в рахунок погашення податкового боргу в сумі 22441 (Двадцять дві тисячі чотириста сорок одну) гривню 00 копійок, а саме: єдиний податок з фізичних осіб (18050400) у сумі 4933 (Чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 45 копійок; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300), у сумі 15402 (П`ятнадцять тисяч чотириста дві) гривні 41 копійка; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (18010200), у сумі 2105 (Дві тисячі сто п`ять) гривень 14 копійок.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 26 травня 2025 року