Справа № 759/12161/24
Суддя: Застрожнікова К. С.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/626/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.05.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді Застрожнікової К.С.,

при секретарі судового засідання Комовій Д.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Щербань Дмитро Миколайович, до Департаменту патрульної поліції, командира 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ходот Любові Михайлівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2291233 від 01.06.2024 р.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Щербань Д.М., звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 2291233 від 01.06.2024 року, яка винесена командиром 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ходот Л.М. про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 грн. за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 01 червня 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній керуючи транспортним засобом, перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 26 км/год. Однак, позивач не згоден з даною постановою, оскільки у момент заміру швидкості, транспортний засіб позивача обігнав інший автомобіль, швидкість якого помилково і була визначена, як швидкість автомобіля позивача, після чого працівник поліції зупинив водія, який здійснював обгін, водночас, позивача не зупиняли. У подальшому, через 18 хвилин наблизився автомобіль поліції та позивача було зупинено та складено постанову. Позивач запевняє, що рухався зі швидкістю меншою за 70 км/год., однак при винесені постанови інспектор поліції не взяв його пояснення до уваги Також, TruCam було використано з порушенням правил його експлуатації, зокрема, лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації тримався в руках поліцейського. Отже, позивач вважає оскаржувану постанову безпідставною, оскільки винесена без будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2024 року вищевказану цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.08.2024 року від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що твердження позивача викладені у позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Зазначив, що водій, керуючи транспортним засобом, перевищив максимальне обмеження швидкості руху дозволене в населеному пункті на 26 км/год., рухаючись зі швидкістю 76 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Відповідач зазначає, що твердження позивача щодо хибності замірів швидкості не знаходять свого підтвердження в доводах, які викладені в позовній заяві. Щодо посилання позивача на незаконність дій поліцейських, а саме вимірювання швидкості руху за допомогою приладу із фото та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції є необґрунтованим та спростовується інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, у зв`язку з чим просить у позові відмовити у повному обсязі. До відзиву додано диск із відеозаписом обставин складання постанови відносно позивача, який досліджено судом в судовому засіданні, та файл-фотофіксації руху транспортного засобу LEXUS ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , де міститься відмітка про поміряну швидкість 76 км/год.

22.08.2024 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими, в якому наполягав на доводах позовної заяви, зазначаючи про порушення інспектором інструкції з експлуатації TruCam та неможливості використання зазначено приладу, тримаючи його в руках, а також про порушене право позивача на захист та неправомірність дій інспектора.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 червня 2024 року командиром 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ходот Л.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2291233, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 01 червня 2024 року о 16 год. 01 хв. у місті Чернігів, Київське шосе, 3, що позначено дорожнім знаком 5.49 на білому фоні, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом LEXUS ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год., чим перевищив встановлені обмеження руху, більше як на 20 км/год., швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 TC 000308, чим порушив п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вважає постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Зі змісту поданого представником відповідача відзиву вбачається, що замір швидкості транспортного засобу здійснювався лазерним приладом TruCam LTI 20/20 ТС № 000308, зокрема, до відзиву на позовну заяву долучено диск, на якому міститься файл-фотофіксації руху транспортного засобу LEXUS ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , де наявна відмітка про поміряну швидкість 76 км/год., фотокартка правопорушення з приладу TruCam, де зазначені дата та час - 01.06.2024 о 15 год. 43 хв., відстань - 304,1 м, швидкість - 76 км/год., місце скоєння правопорушення - м. Чернігів, Київське шосе 3, та зображений транспортний засіб LEXUS ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 , а також відеозапис, з якого вбачається момент зупинки транспортного засобу LEXUS ES 350 д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що згідно копій свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 21.08.2023, експертного висновку від 07.09.2021, сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012, інформації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, прилад TruCAM LTI 20/20 № 000308 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, пройшов перевірку та є придатний до застосування до 21 серпня 2024 року, його криптографічний алгоритм забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних.

ДП «Укрметртестстандарт» інформувало Департамент патрульної поліції листом від 01.10.2019, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

З копії листа Мінекономрозвитку вбачається, що прилади TruCAM дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Відповідно до експертного висновку, дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами наведеними у додатку.

Згідно з експертного висновку №04/05/02-2522 від 07.09.2021 року визначено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, лазерний вимірювач швидкості TruCAM із номером ТС000308 у вказаному висновку наявний.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак.

Згідно експертного висновку від 07.09.2021 року у приладі «TruCAM LTI 20/20» правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ІSO/ІЕС 18033-3:2015.

Крім того, у наданому відповідачем листі ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») від 01 жовтня 2019 року за № 22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruСАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Отже, з аналізу викладеного вбачається, що використання приладу ТruСАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Таким чином, посилання позивача на те, що поліцейський не мав права використовувати засіб вимірюваної техніки TruCam, тримаючи його в руках, суд не приймає до уваги, оскільки можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Так, приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Позивач, як на підставу скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилається на факт порушення порядку розгляду справи, що полягав в обмеженні його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Так, положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень частини четвертої статті 258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Суд, також, враховує, що санкція статті 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, тому подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, поліцейським були дотриманні права особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності та на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів було винесено постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення в межах санкції статтей.

Також, суд враховує доводи позивача про те, що його було зупинено в м. Чернігів, Київське шосе, 3, однак, у тексті оскаржуваної постанови місце розгляду справи вказано м. Чернігів, вул. Шевченка, 44 а. Водночас, з долученого відповідачем відзиву та відеозапису, вбачається, що поліцейські прослідували за автомобілем позивача з м. Чернігів, Київське шосе, 3 до м. Чернігів, вул. Шевченка, 44, у зв`язку з його незупинкою.

На переконання суду, даний факт не впливає на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікацію.

За правилами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, на переконання суду, відповідач надав належні докази, в розумінні норм КАС України, якими підтверджується факт порушення ОСОБА_1 пункту 12.4 Правил і скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕHA № 2291233 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є законною, а тому не підлягає скасуванню.

У даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП України, ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Щербань Дмитро Миколайович, до Департаменту патрульної поліції, командира 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ходот Любові Михайлівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2291233 від 01.06.2024 р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

відповідач - Ходот Любов Михайлівна , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя К.С. Застрожнікова