Справа № 580/11035/24
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової часини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 18.09.2017 по 28.02.2018;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2102 грн. у 2020 та 2021 роках;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а також виплатити нараховану суму з відповідного казначейського рахунку Військової частини НОМЕР_1 , або іншої юридичної особи, на фінансовому забезпеченні якої знаходиться Військова частина НОМЕР_3 , з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становив 2102 грн. у 2020 та 2021 роках, а також виплатити нараховану суму з відповідного казначейського рахунку Військової частини НОМЕР_1 , або іншої юридичної особи, на фінансовому забезпеченні якої знаходиться Військова частина НОМЕР_3 , з врахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивачка вказала, що Військова частина НОМЕР_3 протиправно не здійснила нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 включно із врахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Також Позивачкою вказано, що Військова частина НОМЕР_3 протиправно не здійснила перерахунок грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 18.09.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 18.09.2017 по 28.02.2018.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення, що склалася в березні 2018 року за період з 01.03.2018 по 29.01.2021.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різниці грошового забезпечення, що склалася у березні 2018 року, за період з 01.03.2018 по 29.01.2021, з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , які полягають у застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення із 29.01.2020 по 29.01.2021, у редакції, яка втратила чинність згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період 29.01.2020 по 29.01.2021, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020-2021 років, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована зокрема тим, що Військова частина НОМЕР_1 не є Відповідачем у даній адміністративній справі, а тому зобов`язання судом першої інстанції саме останню, яка є Третьою особою, перерахувати та виплатити Позивачці індексацію та грошове забезпечення в заявлені в позовній заяві періоди є протиправним.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивачка проходила військову службу у Збройних Силах України (у Військовій частині НОМЕР_3 ).

Позивачка звернулась до Військової частини НОМЕР_3 із заявою, в якій просила перерахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення з урахуванням вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та провести перерахунок грошового забезпечення.

Листом від 11.09.2024 № 47/4798 Військова частина НОМЕР_3 відмовила Позивачці у виплаті та повідомила, що відсутні підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, а також у проведенні перерахунку грошового забезпечення.

Позивачка вважаючи такі дії Військової частини НОМЕР_3 протиправними, звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідачами протиправно не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення Позивачці за період з 18.09.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січня 2008 року.

Крім того, Відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено Позивачці індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.01.2021 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Також, суд першої інстанції зазначив, що Відповідачами протиправно не здійснила перерахунок та виплату Позивачці грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.01.2021 із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачкою в позовній заяві було визначено Відповідачами - Військову частину НОМЕР_2 , Військову частину НОМЕР_1 .

Проте, суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху вказав, що оскільки позовні вимоги Позивачки звернуті лише до Військової частини НОМЕР_2 , тому необхідно привести позовну заяву у відповідність до положень КАС України та уточнити число Відповідачів або позовні вимоги до них.

Позивачка на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху подала до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, в якій вказала, що Військова частина НОМЕР_1 є третьою особою у справі № 580/11035/24, а визначення її у позовній заяві як другим Відповідачем є помилковим.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частинами 1, 4 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

За приписами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями, щодо вирішення питань про залучення належного Відповідача та/або Співвідповідача у даній справі.

Також, суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного Відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного Відповідача.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог шляхом зобов`язання саме Військову частину НОМЕР_1 , яка є Третьою особою, тобто не є стороною у даній адміністративній справі, перерахувати та виплатити Позивачці індексацію та грошове забезпечення в заявлені в позовній заяві періоди, колегія суддів дійшла висновку про помилковість прийнятого судом першої інстанції рішення.

У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою Позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 26 червня 2019 року у справі № 303/3795/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 813/5425/15, від 30 вересня 2019 року у справі № 140/72/19, від 10 червня 2021 року у справі № 813/2950/16.

А згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, що були залишені поза увагою судом першої інстанції та мали своїм наслідком розгляд справи по суті без урахування належного суб`єктного складу сторін, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, та ухваленню нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Собків