Справа № 400/3306/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 р. № 400/3306/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,

до відповідачафізичної особи підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

простягнення податкового боргу у сумі 23410,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення з відповідачки на користь місцевого бюджету в рахунок погашення податкового боргу в загальній сумі 23410,00 грн з єдиного податку з фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків у відповідачки наявна непогашена податкова заборгованість з єдиного податку за І квартал і півріччя 2024 року у сумі 23410,00 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідачка не сплатила.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд надіслав відповідачці на її адресу, яка вказана у Відповіді від 10.04.2025 № 1282380 з Єдиного державного демографічного реєстру, копію ухвали від 07.04.2025, яку вона не отримала у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 17.04.2025 до поштового відправлення № 769.

Отже, зазначена ухвала суду не була вручена відповідачці з незалежних від суду причин.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак слід вважати, що копія вищенаведеної ухвали вручена відповідачці належним чином.

Відповідачка правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалася.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.01.2025 № 60 відповідачка з 17.01.2023 є зареєстрованою як фізична особа-підприємець.

Відповідачка як платник єдиного податку третьої групи подала до Державної податкової інспекції у м. Миколаєві (Центральний район) Головного управління ДПС у Миколаївської області податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця:

від 19.04.2024 за перший квартал 2024 року на суму податкового зобов`язання 8590,75 грн;

від 09.08.2024 за півріччя 2024 року на суму податкового зобов`язання 14819,25 гривні.

Позивач виставив відповідачці податкову вимогу від 19.06.2024 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 8590,75 грн, яку вона не отримала у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 890.

Зазначену податкову вимогу відповідачка в адміністративному або судовому порядку не оскаржила.

Загальний розмір податкового боргу відповідачки на день звернення позивача до суду щодо сплати єдиного податку фізичної особи третьої групи становив 23410,00 грн, що підтверджується розрахунком податкової заборгованості від 15.01.2025 та витягом з інтегрованої картки платника.

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України закріплено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі прожитковий мінімум), другої групи у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі мінімальна заробітна плата), третьої групи у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Підпунктом 2 пункту 293.3 статті 293 ПК України передбачено, що відсоткова ставка єдиного податку для платника третьої групи встановлюється у розмірі 5 відсотків доходу у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи та податкових агентів платників єдиного податку третьої групи електронних резидентів (е-резидентів) є календарний квартал (крім податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу) (абзац другий пункту 294.1 статті 294 ПК України).

Відповідно до пункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (підпункт 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України).

Отже, платник єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 50 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу.

Суд встановив, що відповідачка подавала 19.04.2024 і 09.08.2024 контролюючому органу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І квартал 2024 року на суму 8590,75 грн і за півріччя 2024 року на суму 14819,25 грн, які вона згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 і пунктом 295.3 статті 295 ПК України зобов`язана була сплатити відповідно до 20.05.2024 і 19.08.2024.

Проте, як встановив суд, у цей строк відповідачка не сплатила зазначені суми податкових зобов`язань.

Враховуючи пункт 56.11 статті 56 ПК України, вищезазначене грошове зобов`язання вважається узгодженими, і воно не підлягає оскарженню.

З огляду на вищенаведене, враховуючи розрахунок податкової заборгованості та дані інтегрованої картки платника, узгодженим вважається непогашена податкова заборгованість відповідача з єдиного податку в розмірі 23410,00 гривні.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 19.06.2024 № 0-1429 (форма «Ф») на суму 8590,75 грн, яку вона не отримала у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) до поштового відправлення № 890.

Враховуючи пункт 42.5 статті 45 ПК України така податкова вимога вважається врученою відповідачу у день, зазначений службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідачка не зверталася до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу, суму податкового боргу у визначені строки не сплатила.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачкою заборгованості станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідачки, ні з боку позивача не надійшло.

Тому сума грошового зобов`язання відповідачки з єдиного податку в розмірі 23410,00 грн вважається узгодженою та є податковим боргом.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

З огляду на вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб на користь місцевого бюджету у сумі 23410 (Двадцять три тисячі чотириста десять) гривень 00 копійок.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Повний текс рішення складено 26 травня 2025 року