Справа № 280/2222/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Справа № 280/2222/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.01.2025 № 41 про відмову в перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити з 23.01.2025 перерахунок пенсії по інвалідності позивачу зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022;

- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 28.03.2025 позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову.

Ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито провадження у справі №280/2222/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№14402 від 26.03.2025). Зокрема зазначено, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022, яка в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області. За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням від 30.01.2025 №1 відповідачем відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 21.10.2010 по 24.02.2022 до пільгового стажу роботи за Списком №1 та проведенні перерахунку пенсії по інвалідності, оскільки, на думку відповідача, відсутні документи, які підтверджували б пільговий стаж позивача, а саме: довідки про проведення атестації робочих місць та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. На думку позивача така позиція відповідача порушує його гарантовані конституцією України права на соціальний захист та отримання пенсійного забезпечення на рівні, визначеному чинним законодавством України. З огляду на вищевикладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№15975 від 03.04.2025). Зокрема зазначено, що позивач з 01.03.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV. 23.01.2025 позивач звернувся через вебпортал електронних послуг із заявою про перерахунок пенсії № 104, а саме зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022. Водночас вказано, що відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документами, що підтверджують пільговий характер роботи, є: довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пільгову пенсію) та документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (для зарахування періодів роботи після 21.08.1992 до стажу за Списком №1 або Списком №2). За результатами розгляду наданих позивачем документів, встановлено, що ОСОБА_1 не надав довідок, що підтверджують пільговий стаж за період з 21.10.2010 по 24.02.2022, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до його пільгового стажу. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в порядку екстериторіальності 30.01.2025 прийнято рішення № 41 про відмову позивачу в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Враховуючи, що при здійсненні владних повноважень відносно позивача відповідачем не допущено жодних порушень, то підстави для задоволення позовних вимог повністю відсутні.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області (а.с.14-15).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена йому відповідно до Закону № 1058-IV.

23.01.2025 позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 (а.с.106-107).

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 23.01.2025 про перерахунок пенсії за віком в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області. За результатами розгляду відповідачем заяви позивача було прийнято рішення від 30.01.2025 № 41, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. При цьому відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 у зв`язку з відсутністю необхідних документів (а.с.22).

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 30.01.2025 № 41 про відмову в перерахунку пенсії та не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування періоду роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 до пільгового стажу за Списком №1 позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачами докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналогічні приписи містяться у пункті «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжці та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, підприємством, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуваючи на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії по інвалідності 23.01.2025 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022.

За результатами розгляду відповідачем заяви позивача було прийнято рішення від 30.01.2025 №41, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. При цьому відповідачем до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Спірним питанням у цій справі є неврахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 на посаді електромонтера з обслуговування електрообладнання електростанції шостої групи з експлуатації блоків № 1-6 служби експлуатації електротехнічного устаткування електричного цеху ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС.

Судом досліджено записи трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 21.07.2003 на ім`я позивача за спірний період роботи та, зокрема, встановлено, що:

- 21.10.2010 позивача прийнято на посаду електромонтера з обслуговування електрообладнання електростанції шостої групи в групі з експлуатації блоків № 1-6 служби експлуатації електротехнічного устаткування електричного цеху, промперсонал Список №2, код виробництва XXXIV-8, 34.8-1 (запис №16);

- 26.12.2011 за результатами атестації робочих місць підтверджено (встановлено) право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 XXXIV-8, 34.8-1 (Наказ від 26.12.2011 №1072-к) (запис №17);

- 25.05.2015 позивача переведено на посаду електромонтера з обслуговування електроустаткування електростанції сьомої групи з експлуатації блоків № 1-6 служби експлуатації електротехнічного устаткування електричного цеху, промперсонал Список №2, код виробництва XXXIV-8, 34.8-1 (запис №18);

- 26.12.2016 за результатами атестації робочих місць підтверджено (встановлено) право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 XXXIV (Наказ від 26.12.2016 №4680-к) (запис №19).

Вищенаведене також підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи довідки ПФУ Форми ОК-5, відповідно до якої позивач, зокрема, у період з 21.10.2010 по 24.02.2022 виконував роботи, які обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013Б1.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок № 454), під кодом ЗПЗ013Б1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином, наданими під час звернення за перерахунком пенсії документами, зокрема, трудовою книжкою серії НОМЕР_3 підтверджується, що у період з 21.10.2010 по 24.02.2022 позивач працював на посаді, яка визначена Списком №2 та виконував роботи передбачені Списком №2.

Натомість, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії заяви позивача від 23.01.2025 про перерахунок пенсії по інвалідності позивач просив зарахувати період його роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 до пільгового стажу саме за Списком №1.

Враховуючи, що наданими позивачем до заяви про перерахунок пенсії документами не підтверджується наявність у нього пільгового стажу за Списком №1 суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу позивачу за Списком №1 періоду його роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022.

Відтак, рішення відповідача від 30.01.2025 № 41, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 21.10.2010 по 24.02.2022 та проведенні перерахунку пенсії є правомірним та таким, що прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для задоволення заявлених позовних вимог повністю відсутні.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі №280/6634/23 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.02.2024 по цій же справі, як на доказ того, що посада, яку обіймав позивач у період з 21.10.2010 по 24.02.2022 передбачена Списком №1, що встановлено рішенням суду у адміністративній справі, яке набрало законної сили та зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В свою чергу, позивач не є стороною в адміністративній справі №280/6634/23, а тому обставини встановлені під час її розгляду не розповсюджуються на нього.

Більш того, обставини справи №280/6634/23 є відмінними від обставин даної справи, оскільки, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі №280/6634/23 судом під час її розгляду встановлено наступне:

«Отже, записами трудової книжки НОМЕР_2 з 20.04.2003 по 24.02.2022 підтверджується, що позивач працював в ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС в електричному цеху в службі експлуатації електро-технічного обладнання, в групі по експлуатації блоків 1-6, електромонтером по обслуговуванню електрообладнання електростанції місцевої групи, за Списком №1 (код виробництва XXIV-6 541, промперсонал).

Крім того, індивідуальними відомостями персоніфікованого обліку (форма ОК-5), підтверджено, що в період з 2003 року по 2007 рік ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС подавала звітність по спеціальному стажу за Списком №1 за позивача (код підстав для обліку спец стажу за №ЗПЗ013А1), тоді коли діяв Список № 1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36. Тому підприємство знало, що робота позивача відноситься саме до Списку №1. Однак незважаючи на те, що умови праці взагалі не змінилися, ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС провів атестацію робочого місця та, та всупереч того, що робота позивача відноситься до Списку №1, відніс до Списку №2, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 ».

Натомість, за обставинами даної справи записами трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої 21.07.2003 підтверджується, що позивач працював в ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС електромонтером з обслуговування електрообладнання електростанції шостої групи в групі з експлуатації блоків № 1-6 служби експлуатації електротехнічного устаткування електричного цеху, промперсонал Список №2, код виробництва XXXIV-8, 34.8-1.

Крім того, індивідуальними відомостями персоніфікованого обліку (форма ОК-5), підтверджено, що у період з 21.10.2010 по 24.02.2022 ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС подавала звітність по спеціальному стажу за Списком №2 за позивача (код підстав для обліку спец стажу ЗПЗ013Б1).

Таким чином, доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, та жодним чином не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Щодо інших посилань учасників справи суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та враховуючи, що ухвалою суду від 28.03.2025 позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову, розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26.05.2025.

Суддя І.В.Садовий