Справа № 460/511/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2025 року м. РівнеСправа №460/511/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області №0-1716-UA0086729 від 26.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нерухомого майна житлового будинку площею 1 261,20 кв.м, який на момент прийняття спірного рішення вже не існував, оскільки був проведений розподіл його на квартири в цій же площі, що не було враховано відповідачем. Позивач звертався до відповідача із заявою, в які просив врахувати дані обставини і перевірити правильність нарахування податку по спірному рішенню, проте, відповідач у відповіді №15761/6/17-00-24-07-06 від 14.12.2023 зазначив про відсутність підстав щодо відкликання спірного податкового повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що відповідачем було також прийнято податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік на квартири в кількості 10 штук, які були розподілені із зблокованого будинку площею 1 261,20 кв.м. Сума податку, нарахована згідно таких рішень, була сплачена позивачем, тому вказане свідчить про подвійне оподаткування одного і того ж об`єкта нерухомості, що суперечить Податковому кодексу України.

Ухвалою суду у складі судді Жуковської Л.А. від 17.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву, а позивачем відповіді на відзив.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що факт реєстрації протягом 2021 року права власності на окремі квартири в житловому блокованому будинку загальною площею 1261,2 кв.м не свідчить про припинення права власності позивача на зазначений житловий будинок, оскільки до Державного растру прав запис про припинення права власності ОСОБА_1 на вказаний зблокований житловий будинок було внесено 21.08.2023 із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна внаслідок його поділу. Відтак, висновки контролюючого органу щодо обов`язку позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік за об`єктом оподаткування: зблокований житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 1261,2 кв.м є правильними. Вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 справу №460/511/24 передано для розгляду судді Дорошенко Н.О.

Ухвалою суду у складі судді Дорошенко Н.О. від 22.02.2024 адміністративну справу прийнято до провадження.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна житлового будинку площею 1 261,20 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №251051462 від 02.04.2021 було проведено державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна, а саме: зблокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1261,2 кв.м.

За змістом висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, а саме зблокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 261,20 кв.м, виданого від 08.05.2021 за №08-05-1/21 приватним підприємством «Техноком», було здійснено розподіл даного зблокованого будинку на окремі об`єкти квартири.

На підставі вказаного висновку та відповідних декларацій щодо готовності до експлуатації об`єктів було проведено реконструкцію зблокованого житлового будинку площею 1 261,20 кв.м на окремі об`єкти квартири.

Таким чином, зблокований житловий будинок було реконструйовано та поділено на окремі квартири в кількості 12 об`єктів, що підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена 21.05.2021.

26.07.2023 ГУ ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1716-UA0086729 від 26.07.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік в сумі 65 989 грн.

29.11.2023 позивач звертався до відповідача з клопотанням, в якому просив врахувати дані обставини і перевірити правильність нарахування податку по спірному рішенню.

Відповідач листом №15761/6/17-00-24-07-06 від 14.12.2023 повідомив, що оскільки речове право на будинок було припинене 21.08.2023, то відсутні підстави щодо відкликання податкового повідомлення-рішення №0-1716-UA0086729 від 26.07.2023.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 4.4 ст. 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються, відповідно до цього Кодексу, Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу (п. 5.2 ст.5 ПК України).

Пунктом 8.1 статті 8 ПК України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Відповідно до п.10.1 ст.10 ПК України, до місцевих податків належать: 10.1.1. податок на майно; 10.1.2. єдиний податок.

Згідно з п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається з:

265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;

265.1.2. транспортного податку;

265.1.3. плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

В силу положень пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України, визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб здійснюється за такими правилами:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 ст. 266 ПК України установлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Так, згідно з пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи-платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Предметом спору у цій справі є податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області №0-1716-UA0086729 від 26.07.2023, яким позивачу визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік в сумі 65 989 грн.

Вказане податкове зобов`язання нараховане позивачу за житлове приміщення площею 1 261,20 кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1 (зблокований житловий будинок).

При цьому, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 21.05.2021 зареєстроване право власності позивача на квартири за адресою АДРЕСА_1 ; серед документів, поданих для державної реєстрації, зазначено й висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 08.05.2021 за №08-05-1/21.

Таким чином, з 21.05.2021 фактично перестав існувати такий об`єкт нерухомості, як зблокований житловий будинок, оскільки державою визнано його поділ на квартири та надано дозвіл на експлуатацію об`єктів, що утворились.

Як встановлено з доданих до позову доказів, відповідачем було також прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.07.2023 №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, №0-1716-UA0086729, якими визначено суму податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік на квартири в кількості 11, які були розподілені із зблокованого будинку площею 1 261,20 кв.м. Сума податку, нарахована згідно таких рішень, була сплачена позивачем згідно квитанції від 06.12.2023.

Таким чином, відповідач у спірному рішенні №0-1716-UA0086729 від 26.07.2023 нарахував податкові зобов`язання не лише на об`єкт, якого не існувало на момент прийняття рішення (житловий будинок площею 1 261,20 кв.м.), але й повторно нарахував податок на майно, відмінне від земельної ділянки, що не передбачено нормами Податкового кодексу України.

Щодо наведених у відзиві доводів відповідача суд вважає необхідним зазначити про таке.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості;

2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;

3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво;

4) скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Закритий розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа не підлягають поновленню. У разі скасування рішення державного реєстратора про закриття розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ та формується нова реєстраційна справа відповідно до цього Закону.

У разі поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об`єктів. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Відомості про речові права, обтяження речових прав щодо об`єкта, що поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта одночасно з відкриттям розділів Державного реєстру прав на кожний новостворений об`єкт переносяться до таких розділів. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права, обтяження речових прав не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, відомості про такі права, обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.

Таким чином, як встановлено судом, державний реєстратор закрив розділ щодо зблокованого житлового будинку в Державному реєстрі прав лише 21.08.2023, хоча згідно вищенаведених норм такі реєстраційні дії мали відбутися одночасно з відкриттям нового розділу Державного реєстру прав щодо квартир.

Разом з тим, наявність в реєстрі інформації щодо не закриття розділу не дає законних підстав для здійснення позивачу нарахування податкових зобов`язань за об`єкт нерухомості, який фактично відсутній. До того ж у такому разі має місце подвійне нарахування податку - і за один цілий об`єкт, і за окремі його частини, що є недопустимим.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що у позивача в 2022 році на праві власності не перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 261,20 кв.м, оскільки на його місці утворені 12 квартир.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оспореного рішення. Натомість позовні вимоги відповідають встановленим обставинам справи та вимогам чинного податкового законодавства, а відтак позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.07.2023 №0-1716-UA0086729.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП ВП 44070166)

Повний текст рішення складений 26 травня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко