Справа № 420/8595/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8595/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не виплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року пенсії у розмірі 66519,37 грн.,

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 року у справі №420/37452/24 провести ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року виплату з урахуванням індексації і надбавок пенсії у розмірі 66519,37 грн., (замість 36643,94 грн.) без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум,

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії (яка розрахована відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 року по справі №420/3926/24 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі №420/37452/24), яка виникла за період з серпня 2021 по березень 2025 у сумі 1 183 366,30 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі триста шістдесят шість грн 30 коп.) грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі рішення суду у справі №420/37452/24, Головне управління здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 на підставі довідки адміністрації ДПСУ №11/21940-суд від 13.11.2024, відповідно до якого, розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації та надбавками склав 66519,37 грн. з 01.02.2023. Разом з цим, пенсія яка виплачується позивачу відповідачем обмежена розміром 3664394 грн., замість 66519,37 грн.

Посилаючись на Рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яке ухвалено пізніше Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, та яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, позивач вважає, що обмеження максимальним розміром його пенсії відповідач здійснив протиправно.

Також, у позовній заяві позивач звертає увагу, що згідно з листом ГУ ПФУ в Херсонській області №5419-4981/В-02/8-2100/24 від 20.06.2024 року направленого ОСОБА_1 загальна сума заборгованості недовиплаченої пенсії складає 387641,96 грн. На теперішній час рішення суду в цій частині не виконано, заборгованість пенсії в сумі 387 641,96 грн. перед позивачем не погашена та включена до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. Тому, враховуючи рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №420/37452/24, відповідачу необхідно здійснити перерахунок заборгованості з 01 лютого 2023 по дату звернення до суду виходячи з суми пенсії у розмірі 66 519,37 грн. Сума заборгованості, яка не була погашена відповідачем (на підставі рішення від 19.04.2024 року по справі №420/3926/24) за період є 01 серпня 2021 р. по січень 2023 р. включно становить суму 202 323,90 грн. Оскільки на відповідача рішенням суду від 19.04.2024 року по справі №420/3926/24 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі №420/37452/24 покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , то з урахуванням раніше виплачених сум позивачу повинно бути виплачено загальну сума боргу, яка станом на час звернення до суду становить суму у розмірі 202 323,90 +981 042,40= 1 183 366,30 (один мільйон сто вісімдесят три тисячі триста шістдесят шість грн 30 коп.)грн. Отже, за доводами позову, відмова відповідача у виплаті позивачу перерахованої пенсії у повному її розмірі є протиправною.

Ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частин Рішення № 7-р, а також враховуючи норму частини першої статті 2 Закону №2262, виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, підлягають пенсії призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Оскільки ОСОБА_1 пенсія призначена до 12.04.2023, то відсутні підстави для виплати пенсії без обмеження максимальним розміром. Вищевказана позиція узгоджується із роз`ясненнями наданими Міністерством соціальної політики України №5605/0/2-23/54 від 02.05.2023 наданими на запит Пенсійного фонду України щодо виплати без обмеження максимальним розміром пенсії призначених за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022.

Посилаючись на приписи ст.2 Закону України №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, відповідач вказує, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та ін. - не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, у своїх доводах, Головне управління наголошує на неможливості виконання судових рішень в частині виплати заборгованості, зважаючи на те, що суми пенсійних виплат, нараховані на виконання рішення суду, можуть бути виплачені лише в межах затверджених бюджетних призначень, а на даний час необхідні для цього кошти, відсутні.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначаючи про хибність та безпідставність доводів Головного управління, наголошує на обґрунтованості своїх позовних вимог та просить їх задовольнити.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію по за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (надалі Закон №2262-ХІІ), пенсійна справа № Державна прикордонна служба України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 по справі №420/37452/24 було визначно протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/21940-суд від 13 листопада 2024 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/21940-суд від 13 листопада 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до указаного рішення суду, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023, підсумок пенсії (з надбавками) склав 66519,37 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії 36643,94 грн., що не заперечується сторонами та зокрема підтверджується наявною у справі копією перерахунку за пенсійною справою ОСОБА_1 з 01.03.2025.

Отже, пенсійна виплата перерахована ОСОБА_1 виплачується із обмеженням максимального розміру сумою 36643,94 грн.

Також, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі №420/3926/24, було зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 01.08.2021 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 01.12.2023 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації 2022 та 2023 років, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання указаного рішення суду, як свідчать матеріали справи, ГУ ПФУ в Херсонській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок якого, пенсійна виплата позивача з 01.08.2021 склала 30837,44 грн. та з 01.12.2023 склала 36643,94грн; заборгованість у сумі 387641,96 грн за період з 01.08.2021 по 31.05.2024 включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти державного бюджету України.

Позивач звернувся до Головного управління із заявою від 01.03.2025, у якій вимагав у зв`язку з набранням законної сили постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №420/37452/24 з дати її прийняття, здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки №11/21940-суд від 13.11.2024 без обмеження її максимальним розміром починаючи з 01.02.2023, посилаючись зокрема на Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі №420/3926/24.

Листом від 17.03.2025 №2022-1641/В-03/8-2100/25, Головне управління повідомило позивачу, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі № 420/37452/24, у березні 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі № 420/3926/24, Головне управління у травні 2024 року провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань. Розмір пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі №420/3926/24 визначається без обмеження максимальним розміром станом на 01.12.2023 року - 36643,94 грн., та з 01.06.2024 виплачується у розмірі визначеному станом на 01.12.2023. Окремо звернув увагу, що дії Головного управління щодо перерахунку пенсії за нових підстав, зокрема, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/37452/24 є новими правовідносинами, оцінка правомірності яких є предметом нового судового провадження. А тому новий перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як виснував у відповіді відповідач, здійсненого на виконання постанови у справі № 420/37452/24 не є зупиненням виконання рішення суду у справі № 420/3926/24. Заборгованість після проведеного перерахунку на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №420/37452/24 відсутня. Враховуючи вищевикладене, пенсія перерахована та виплачується згідно вимогами чинного законодавства України та з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/37452/24 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 у справі № 420/3926/24.

Також, позивач направляв до відповідача звернення від 06.06.2024 №ВЕБ-21001-Ф-С-24-096648, у відповідь на яке, листом від 20.06.2024 №5419-4981/В-02/8-2100/24 Головне управління повідомляло про виконання в спосіб та у межах покладених на відповідача судом зобов`язань у справі №420/3926/24, у зв`язку із чим пенсію позивача у травні 2024 року було перераховано. На виконання рішення суду у справі №420/3926/24 від 19.04.2024 розмір пенсії ОСОБА_1 визначено без обмеження її максимальним розміром (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги) станом на 01.12.2023 та з 01.06.2024 виплачується у встановленому на 01.12.2023 розмірі 36643,94грн. Розраховано заборгованість після здійснених перерахунків, яка склала 387641,96грн. та яку було включено реєстру судових рішень виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Не погодившись із діями відповідача щодо обмеження перерахованої з 01.02.2023 на підставі довідки Адміністрації ДПСУ про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 пенсії максимальним розміром, а також невиплати заборгованості, яка виникла внаслідок перерахунків пенсії на виконання рішення суду у справі №420/3926/24 та має бути виплачена у зв`язку із перерахунком пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з 01.02.2023 на підставі довідки АДПСУ№11/21940-суд, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Вимогами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Спір у цій справі стосується правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивача з максимальним розміром.

З даного приводу, суд зауважує, що обмеження пенсій максимальним розміром передбачено частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ та статтею 2 Закону №3668-VI.

Відповідно до п. 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, викладено ч.5 ст.43 Закону № 2262-ХІІ в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, ч. 5 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

У подальшому відповідно до підп. 3 п. 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12.04.2016 №1080-VIII, ст. 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті.

Надалі, у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774, який набрав чинності з 01.01.2017, частина сьома статті 43 Закону №2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Стаття 2 Закону №3668-VI (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016) передбачає, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У п.2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 вказано, що положення ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016р.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер, а також зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Отже, ч.7 ст.43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Виходячи з викладеного вище, у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Таким чином, стаття 43 Закону №2262-XII з 20.12.2016 року не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії, тощо), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 31.03.2021 у справі № 815/3000/17.

Позивач перебуває на обліку в територіальному органі пенсійного фонду та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який в свою чергу є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суд наголошує, що у відповідності до вимог ст.1-1 Закону №2262-ХІІ, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (№2262-ХІІ) та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, іншими законами є неможливою, і такі закони у разі їх прийняття не підлягають застосуванню в частині визначення умов і норм пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Як було наведено вище, обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 спеціального Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеженню максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Протягом періоду з 20.12.2016 р. (дати набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016) та по теперішній час будь-яких змін до Закону №2262-ХІІ щодо встановлення обмеження розміру пенсії для осіб, звільнених з військової служби, не вносилося.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нанівець наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії призначеної за законом №2262-ХІІ максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Окрім того, суд зауважує, що Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2022 від 12.10.2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Згідно п.2 Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2022 від 12.10.2022 приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, визнані неконституційними, втратили свою чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що обмеження відповідачем пенсії позивача максимальним розміром, перерахованої з 01.02.2023, є протиправним, здійсненим всупереч діючим нормам чинного законодавства.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву не доведено правомірності застосованого обмеження максимальним розміром виплати пенсії позивача, перерахованої з 01.02.2023. Наведені доводи органу ПФУ є безпідставними, хибними та ґрунтуються на невірному тлумаченні відповідачем норм чинного законодавства.

Тому, в указаній частині вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу недорахованої суми заборгованості по перерахованій пенсії з 01.02.2023 без застосування обмежень її максимальним розміром, у сумі згідно підрахунків позивача 981 042,40 грн, суд зауважує, що перерахунок пенсії не проведений відповідачем, тому дана вимога є передчасною.

Також, суд не вбачає підстави для задоволення вимоги позивача стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії (яка розрахована відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 року по справі №420/3926/24), яка виникла за період з серпня 2021 по січень 2023 року у сумі 202 323,90 грн.

Суд зауважує, що зобов`язання здійснити виплату сум, нарахованих в результаті перерахунку пенсії з серпня 2021 року уже було предметом розгляду у справі №420/3926/24, рішенням у якій, зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 01.08.2021 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, та зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області провести з 01.12.2023 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації 2022 та 2023 років, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, розмір нарахованих сум позивачем не оскаржується.

Задоволення позовних вимог в цій частині призведе до дублювання існуючого на цей час зобов`язання пенсійного органу щодо виплати позивачу певної суми грошових коштів, що виникло на виконання іншого судового рішення (у справі №420/3926/24) та відповідно, зумовить виникнення подвійного отримання позивачем таких з ГУ ПФУ в Херсонській області.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 520/11829/17, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16-а, суд враховує, що при розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання іншого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.

Окремо, суд наголошує, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого позовного провадження, що узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від від 26.02.2024 у справі №120/13369/23, від 17.05.2023 у справі №580/5096/22, від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18 та від 09.07.2019 у справі №826/17587/18.

Відтак, у цій частині вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, з метою належного захисту порушеного права позивача, його вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 перерахованої з 01.02.2023 на підставі довідки Адміністрації ДПСУ №11/21940-суд від 13.11.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

У іншій частині вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст..143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо обмеження з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , перерахованої на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №420/37452/24, без обмеження її максимальним розміром, та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, , адреса: вул. Валентини Крицак, 6, м.Херсон, 73036.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА