Справа № 466/3479/25
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3479/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кирилюка В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування штрафу,-

в с т а н о в и в:

15 квітня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що на нього складена постанова від 01.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 №77 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210, в тому, що він не оновив свої облікові дані. Вказує, що ст. 210 розповсюджується на військовозобов`язаних громадян, (що і зазначено в статті) це призовники та резервісти. Він ОСОБА_1 офіційно по Закону України ст. 37 №2232-12 про загальний військовий обов`язок вийшов з резерву ВСУ (за віком) стаття 28, яка була чинною до 28 березня 2014, ще у 2010 перестав бути військовозобов`язаним. Йому тоді було 40 років. Граничний вік перебування у запасі становив 40 років для рядового. Термінову службу у війську він відслужив у званні рядового солдата. Позицію юриста ТЦК «Так, як Вам ще не має 60 років Ви мали оновити дані» позивач розцінює як маніпуляцію. Ці зміни в законі про загальний військовий обов`язок від 27 березня 2014, що граничний вік виходу з резерву ВСУ піднімається до 50, а потім і до 60 років стосується військовозобов`язаних, які ще не вийшли з резерву ВСУ. А на тих, хто вже вийшов раніше, ця норма діяти не може. Так, як закон не має зворотної дії стаття 58 Конституції України. Отже, позивач вважає, якщо він не військовозобов`язаний то і оновлювати дані зобов`язаний не був, тому постанову ТЦК вважає не правомірною та просить таку скасувати.

12 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Зазначає, що ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 та додатками до неї, центр позов не визнає та вважає його таким, що є необґрунтованим та безпідставним і як наслідок не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 15.11.2025 у Центр прибув ОСОБА_1 , уповноваженим працівником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу встановлено: згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в ТЦК та СП, є особою з іншого військкомату або без прив`язки та не прив`язаний до військкомату, відсутність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На підставі вищенаведеного, 15.03.2025, складено протокол про адміністративне правопорушення №77, за порушення вимог п.п. 1 п.1 «Правил військового обліку» затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 « Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Правила військового обліку постанови КМУ № 1487) вчинене в особливий період, чим вчинив правопорушення передбачено ч. 3 ст.210 КУпАП. При розгляді справи обставин, що пом`якшують відповідальність особи визначені ст. 34 КУпАП не передбачено. Обставини, що обтяжують відповідальність особи передбачені ст. 35 КУпАП відсутні. У ОСОБА_1 на момент складання протоку були відсутні зауваження, від надання пояснень відмовився, що підтверджується відповідним підписом позивача у протоколі. ОСОБА_1 ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, ознайомлено із правами та обов`язками, а також повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується відповідним підписом у протоколі. 17.03.2025 ОСОБА_1 подано заяву про відкладення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення на 01.04.2025. Станом на 01.04.2025 ОСОБА_1 не подано жодних документів, які б підтвердили факт виключення його з військового обліку резервістів. На розгляд справи ОСОБА_1 01.04.2025 не з`явився, відповідно до вимог ст. 235, 251,277, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000, грн., за ч.3 ст.210 КУпАП. Постанова № 77 від 01.04.2025 скерована поштовою кореспонденцією за адресом АДРЕСА_1 .

Посилання позивача у позові на ст. 37 Закону України №2232-12 про загальний військовий обов`язок вийшов з резерву ВСУ (за віком) ст. 28, яка була чинною до 28.03.2014, ще у 2010 році і перестав бути військовозобов`язаним. Мені тоді було 40 років. Граничний вік перебування у запасі становив років для рядового. З даним твердженням позивача Центр не погоджується оскільки, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII). Оскільки ОСОБА_1 не виконав покладений на нього вищевказаний обов`язок, як громадянина України, щодо перебування на військовому обліку, відтак притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 210 КАС України за порушення вимог підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку» затверджений постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 «Про військовозобов`язаних та резервістів». Враховуючи вищенаведене, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, проведений з дотриманням норм чинного законодавства, так як протокол про адміністративне правопорушення складався 30.11.2024 року в присутності позивача, права та обов`язки визначені статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП роз`яснено, ОСОБА_1 , другий примірник протоколу №77 від 15.03.2025 отримав, розгляд справи про адміністративне правопорушення Центром відкладено на вимогу ОСОБА_1 на 01.04.2025, копію постанови за справою про адміністративне правопорушення скеровано поштовим відправленням, жодна процедура порушена не була Центром.

19 травня 2025 на адресу суду надійшло заперечення на відзив ОСОБА_1 , у яких вказує, що відзив містить загальні положення та хроніку подій без уточнень, навмисно прихованих і всі їхні дії проти громадян України є не законними.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити, пояснив, що у військовому квитку є відмітка, що він перебуває на обліку, а тому вважає штраф не законним.

У судовому засіданні представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 просив відновити в позові у повному обсязі, підтримав поданий відзив.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 5 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2025, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №77, за порушення вимог п.п. 1 п.1 «Правил військового обліку» затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» вчинене в особливий період, чим вчинив правопорушення передбачено ч. 3 ст.210 КУпАП. При розгляді справи обставин, що пом`якшують відповідальність особи визначені ст. 34 КУпАП не передбачено. Обставини, що обтяжують відповідальність особи передбачені ст. 35 КУпАП відсутні. На розгляд справи ОСОБА_1 01.04.2025 не з`явився, відповідно до вимог ст. 235, 251,277, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000, грн., за ч.3 ст.210 КУпАП. Постанова № 77 від 01.04.2025 скерована поштовою кореспонденцією за адресом АДРЕСА_1 .

За правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 -1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується до тепер.

Поняття «воєнний стан» охоплює особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

В цьому ж Законі визначено поняття «особливий період» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, котрий настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 частини 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали три шляхи для уточнення своїх персональних даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме шляхом:

- прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Судовим розглядом встановлено, що згідно із змісту постанови №77 від 01 квітня 2025, 15.03.2025 о 16:30 год. гр. ОСОБА_1 доставлений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у АДРЕСА_2 , де встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку.

Однак, як встановлено з військового квитка НОМЕР_1 наданого суду позивачем ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 03.04.2009 року.

Відповідно до п.27 Порядку №560 проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі Порядок №560) під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено не перебування ОСОБА_1 на обліку, так як військовозобов`язаний прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 03.04.2009, тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 15.04.2025.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 605,60 грн судового збору.

На підставі ст.65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251, 280, 283, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 242, 243 -246, 286 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №77 про накладення адміністративного стягнення від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено 26.05.2025 року.

Суддя П. Т. Едер