Справа № 120/7074/25
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

27 травня 2025 р. Справа № 120/7074/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Крапівницька Н. Л., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в особі Дніпровського районного управління поліції № 2,

Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в особі Дніпровського районного управління поліції №2, Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Суд зазначає, що відповідно до п. п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись із позовною заявою, долученими документами (доказами), доходжу висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Зі змісту позовної заяви слідує, що 29.05.2024 ОСОБА_1 представляв інтереси клієнта ОСОБА_2 в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте охоронець не впускав його до будівлі для представництва інтересів клієнта.

Як зазначає позивач, в цей же день він звернувся до відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (Дніпровське РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області) із заявою про вчинення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінального правопорушення за ознаками, передбаченого ст. 397 КК України (перешкоджання діяльності адвоката).

Позивач вказує, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.11.2024 по справі № 202/12532/24 було визнано протиправними дії посадових осіб ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області та зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ст. 397 КК України. Старшим дізнавачем СД Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 22.11.2022 було внесено до ЄРДР відомості про вчинення невідомою особою кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 397 КК України.

Позивач вказав, що станом на 20.05.2025, посадовими особами Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області (далі ДРУП № 2 ГУНП в Донецькій області, Відповідач) не вручено підозру начальникові ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковнику ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ст. 397 КК України.

Контроль за наглядом за проведенням досудового розслідування спочатку вчиняла Лівобережна окружна прокуратура м. Дніпра, і лише після його особистого звернення у січні 2025 року до цього органу прокуратури Відповідачем 1 було змінено підслідність на Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону. В подальшому жодних дій стосовно визначення статусу ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні, проведення відповідних слідчих дій Відповідачем 1 вчинено не було.

Також, позивач вважає, що Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону не здійснюється належний контроль над органом досудового розслідування у підготовки обвинувального акту з подальшим направленням його до суду. Вважає позивач ОСОБА_1 , що посадові особи Відповідача 1 та Відповідача 2 порушують норми Законів України «Про Національну поліцію», «Про прокуратуру», КПК України.

Так, до матеріалів позовної заяви позивачем долучено заяву позивача від 28.11.2024 адресовану Дніпровському РУП № 2 про видачу витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та постанови про відкриття кримінального провадження за фактом скоєння кримінального правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву від 10.01.2025 адресовану Дніпровському РУП № 2 про надання інформації про рух кримінального провадження за фактом скоєння кримінального правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву від 08.02.2025 адресовану Лівобережній окружній прокуратурі м. Дніпра про надання інформації про рух кримінального провадження за фактом скоєння кримінального правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву від 20.05.2025 адресовану Дніпровському РУП № 2 про надання інформації, заяву від 20.05.2025 адресовану Дніпровській спеціалізовані прокуратурі у сфері оборони Східного регіону про надання інформації про рух кримінального провадження за фактом скоєння кримінального правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Жодних посилань на Закон України "Про звернення громадян" вказані звернення не містять.

Суд зазначає, що дії чи бездіяльність уповноважених службових осіб, пов`язані із досудовим розслідуванням кримінальних проваджень, не є здійсненням публічно-владних управлінських функцій. Спори щодо таких дій або бездіяльності не є публічно-правовими і юрисдикція адміністративних судів на них не поширюється.

Так, позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області та Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в частині невручення підозри начальникові ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати посадових осіб Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області підготувати та вручити начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 статті 397 КК України;

- зобов`язати посадових осіб Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області провести досудове розслідування в строки, визначені ст. 214 КПК України.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Наведеними правовими нормами КПК України визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Органи досудового розслідування (органи, що здійснюють дізнання і досудове слідство) під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, а також у ході розслідування кримінальної справи або здійсненні досудового розслідування не виконують владних управлінських функцій.

Отже, порядок подання та розгляду скарги потерпілого у кримінальному провадженні на дії слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування, а також порядок оскарження рішень, прийнятих за результатом розгляду такої скарги, дій чи бездіяльності уповноваженої на розгляд такої скарги особи визначений саме нормами Кримінально-процесуального кодексу України, а тому спори, які виникають у зв`язку з порушенням встановленого порядку розгляду таких скарг підлягають вирішенню за правилами КПК України, який гарантує особі, в тому числі і потерпілому у кримінальному провадженні, право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора чи слідчого.

Із цього слідує, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час здійснення ними досудового розслідування виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції. Такі дії не є способом реалізації посадовими особами органів прокуратури та досудового розслідування своїх владних управлінських функцій, а є наслідком виконання ними функцій, обумовлених завданнями кримінального судочинства.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З`ясування судом адміністративної юрисдикції законності процесуальних дій у кримінальному провадженні може негативно позначитись на перебігу і результатах кримінального провадження з точки зору виконання його основних завдань. Установлення правомірності / протиправності процесуальної дії в порядку адміністративного судочинства означатиме констатацію юридичного факту, який безпосередньо впливає на оцінку доказів, за межами встановленої кримінальним процесуальним законом процедури з порушенням закріпленої у ст.22 КПК України засади змагальності. Адже наведена засада вимагає надання іншим учасникам процесу можливості під час судового розгляду кримінального провадження взяти участь у дослідженні доказів, висловити свої позиції й аргументи щодо їх оцінки, які були б сприйняті судом і одержали відповідь при прийнятті рішення із цих питань.

Аналогічна Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 р. у справі № 802/1335/17-а, від 13.11.2019 р. у справі № 420/516/19, від 26.02.2020 р. у справі № 520/1820/19 та від 02.02.2022 р. у справі № 826/15154/17.

Отже, керуючись викладеним вище, суд зауважує, що незгода із діями слідчого, дізнавача, прокурора, є процесуальною діяльністю, порядок здійснення якої унормований положеннями кримінального процесуального законодавства і не може розглядатися як владна управлінська функція.

В межах справи № 120/7074/25, позивач оскаржує дії службових осіб, які за своїм змістом не є управлінською діяльністю, яка створює безпосередньо для позивача певні правові наслідки, у зв`язку з чим із таких правовідносин не може виникати публічно-правовий спір, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Характер спірних правовідносин та вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права та обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 6 ст. 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

При чому згідно ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у вказаній адміністративній справі та зазначає про право позивача звернутися за захистом своїх інтересів до суду загальної юрисдикції в порядку кримінального судочинства виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в особі Дніпровського районного управління поліції № 2,

Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи здійснюється в порядку кримінального судочинства.

4. Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: