Справа № 240/13873/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/13873/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглядаючи позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно набутої (отриманої) суми грошового забезпечення в розмірі 21807 грн.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам даної норми Кодексу з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем подана заява про звільнення від сплати судового збору від 21 травня 2025 року, мотивована тим, що військові частини не мають затверджених бюджетних асигнувань на сплату судового збору, мають проходити процедуру отримання погодження на такі асигнування, а тривалість такої процедури займає не менше ніж два місяці, за умови, що така сума взагалі буде погоджена у відповідній статті видатків.

Вирішуючи подану заяву суд враховує, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення закріплено у частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи наведене, беручи до уваги суб`єктний склад учасників цієї справи та предмет спору, Військова частина НОМЕР_1 не є суб`єктом, на якого в даному випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати (аналогічно вказав Верховний Суд в ухвалах від 15 жовтня 2024 року у справі № 380/3458/24, від 19 травня 2025 року у справі № 380/30360/23).

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Тобто, особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

Суд враховує посилання позивача на лист Департамента соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 2024 року № 220/13/9088, у якому йдеться про пошук додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень щодо виплати грошового забезпечення та індексації військовослужбовцям Збройних Сил України по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки". Ураховуючи це, рекомендовано уповноваженим особам військових формувань, зокрема, при поданні позовних заяв подавати клопотання про відстрочення сплати судового збору з посиланням на це роз`яснення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Однак, оцінюючи посилання на роз`яснення у листі Департамента соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04 листопада 2024 року № 220/13/9088, до того ж щодо подання клопотань про відстрочення, а не звільнення, від сплати судового збору, суд зауважує на тому, що вирішення фінансування присуджених за судовими рішеннями виплат не доводить вжиття належних та достатніх заходів з боку позивача задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати (ухвала Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі №580/7183/24).

Що ж до доводів про "процедурні перешкоди" та "формальний підхід", які позивач вбачає у вимозі сплати судового збору та поставлення тим самим, як зазначає позивач, у "завідомо вразливе становище порівняно з іншими учасниками судових процесів", суд звертає увагу на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим. Це допускається, оскільки право доступу до суду за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб. Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово зауважував, що вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність належних підстав для звільнення Військової частини НОМЕР_1 від сплати судового збору із викладених у заяві від 21 травня 2025 року підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб`єктом владних повноважень ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Таким чином, Військовій частині НОМЕР_1 за подачу до суду цього позову належить сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн.

Однак, в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України Військовою частиною НОМЕР_1 не додано документ про сплату судового збору.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з наданням десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду оригінала документа про сплату судового збору в сумі 3028 грн.

Керуючись статтями 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви у цій справі.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява буде повернута позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя О.Г. Приходько