Справа № 320/3700/25
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року справа№320/3700/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Служби безпеки України м. Києві та Київській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У провадженні перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області. У позові позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 02.09.2024 №0552 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, виданої на імя громадянки російської федерації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області поновити та видати посвідку на тимчасове проживання в України громадянці російської федерації ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі ухвали суду від 20.03.2025 до участі у справі залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Служби безпеки України м. Києві та Київській області.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 02.09.2024 №0552 є протиправним, таким, що порушує права, свободи та законні інтереси позивача, тому підлягає скасуванню. Пояснює, що п.п. 1 п. 63 Порядку №322 визначено вичерпний перелік підстав для дострокового припинення/скасування посвідки на тимчасове проживання, серед якого не міститься такої підстави, як одержання від органів СБУ інформації оформленої у вигляді подання, що особа причетна до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану. Позивачкою наголошено, що нею не здійснювалося дій, що загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що як вбачається з матеріалів особової справи, підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання стало вмотивоване подання від 27.08.2024 № 51/1/3-5860, яке надійшло від ГУ СБУ у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянинці РФ ОСОБА_1 через причетність до діяльності, направленої на сприяння ворогу в умовах воєнного стану, що суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, згідно яких, ГУ СБУ у м. Києві та Київській області підтверджує достовірність інформації, викладеної у листі №51/1/3-5860 від 27.08.2024. Вказано, що інформація ґрунтується на результатах проведення уповноваженим функціональним підрозділом ГУ СБУ, зокрема заходів, спрямованих на усунення й нейтралізацію загроз національній безпеці в умовах правового режиму воєнного стану. Відомості про зміст, форми зазначених заходів, використані засоби, їх результати не можуть бути відкритими в силу положень, передбачених абз. 3 п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення від 02.09.2024 №0552, яким скасовано посвідку на тимчасове проживання ОСОБА_1 .

Листом від 23.10.2024 ЦІМУ ДМС у м. Києві та Київській області на адвокатський запит повідомило, що рішення від 02.09.2024 №0552 про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 прийняте на підставі листа Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, який органи ДМС не можуть надати оскільки не являються розпорядником інформації та документів СБУ.

У зв?язку з чим, 05.12.2024 на адресу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області направлено адвокатський запит із проханням надати інформацію та копії документів, які надавалась органами Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області інформація на адресу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо громадянки російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка послугувала підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання.

Згідно наданої на адвокатський запит відповіді ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 16.12.2024 за №51/17/П-3939/24, органами СБУ направлено подання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 27.08.2024 за №51/1/3-5860 за змістом якого: органами Служби безпеки отримано інформацію стосовно громадянки РФ ОСОБА_2 , яка за наявними даними причетна до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану.

У поданні СБУ від 27.08.2924 №51/1/3-5860 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 запропоновано ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області розглянути питання щодо скасування ОСОБА_3 посвідки на тимчасове проживання в Україні.

На переконання позивачки, спірне рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області є протиправним та прийнятим за відсутності правових підстав, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами спору, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон №3773-VI).

Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні (частини 4 статті 4 Закону №3773-VI).

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частинах другій - тринадцятій цієї статті, та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України, на період, зазначений в частинах другій - тринадцятій цієї статті (частини 15 статті 4 Закону №3773-VI).

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 вказаного Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Відповідно до частини 15 статті 5 Закону №3773-VI встановлено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною п`ятнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування та документ, згідно з яким вони, відповідно до права країни походження іноземця або особи без громадянства, вважаються членами сім`ї особи, зазначеної в частинах другій - тринадцятій статті 4 цього Закону. Документ, що підтверджує належність до членів сім`ї, визнається дійсним в Україні у разі його легалізації, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок № 322).

Посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 1 Порядку № 322).

Відповідно до пункту 63 Порядку № 322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;

6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;

6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;

7) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Згідно з матеріалами справи, оскаржуване рішення від 02.09.2024 №0552 про скасування посвідки на тимчасове проживання прийнято на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322.

На підтвердження зазначених обставин суду надано подання про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні від 27.08.2024 №51/1/3-5860 ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

Зі змісту даного подання встановлюються - «Головним управлінням за результатами виконання визначених законодавством завдань у сфері забезпечення державної безпеки отримано інформацію стосовно громадянки рф ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (оформлено посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , терміном дії до 16.08.2025), яка за наявними даними причетна до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану.»

Суд звертає увагу, що означене подання не містить будь-якої іншої інформації, що свідчила б про загрозу з боку позивача національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, вчинення нею злочину проти миру, воєнного злочину або злочину проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або про її розшук у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

Органом Служби безпеки України не надано доказів існування вироку суду, яким позивача засуджено за вчинення злочинів, чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, де були б встановлені обставини, що мали б для суду преюдиційне значення.

Суд наголошує, що будь-яка інформація (в тому числі органів Служби безпеки України) може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи.

У свою чергу, така перевірка та обґрунтованість висновку про наявність в діях ОСОБА_1 можливої загрози національній безпеці України є обов`язком для міграційної служби.

Без проведення відповідної перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС відповідних рішень є лише формальністю та суперечить як діючому законодавству у цій сфері, так і вимогам статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 13 травня 2021 року у справі № 815/1063/18, від 11 грудня 2019 року у справі №240/6247/18.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не звертався до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області з метою отримання уточненої, конкретної інформації, щодо позивача, що свідчить про формальний підхід до розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію.

Будь-яких доказів щодо дій позивача та її неповнолітнього сина, які можуть вказувати на загрозу національній безпеці України матеріали справи не містять.

При цьому, посилання відповідача та третьої особи на ту обставину, що результати проведених СБУ заходів стосовно позивачки не можуть бути відкритими в силу положень, передбачених абз. 3 п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю», суд сприймає критично.

Так, відповідно до частини восьмої статті 10 КАС України розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться у випадках, коли відкритий судовий розгляд може мати наслідком розголошення таємної чи іншої інформації, що охороняється законом, необхідності захисту особистого та сімейного життя людини, а також в інших випадках, визначених законом.

Суд звертає увагу, що ані відповідачем, ані третьою особою не заявлялись клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні з метою доведення підстав для обґрунтувань обставин правомірності висновку щодо причетності ОСОБА_1 до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану

Тож, рішення про відмову в наданні дозволу в імміграцію за відсутності конкретних фактів та відомостей, а також доказів, які підтверджують, що дії позивача загрожують національній безпеці України, не може вважатися законним та обґрунтованим.

Приписами ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, всупереч вказаним положенням Кодексу, відповідач не доказав правомірність свого рішення.

Відтак, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, тому його вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 02.09.2024 №0552 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні, виданої на імя громадянки російської федерації ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області поновити та видати посвідку на тимчасове проживання в України громадянці російської федерації ОСОБА_1 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн., 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.