Справа № 640/16135/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Житомир справа № 640/16135/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Міністерство внутрішніх справ України звернулося з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.02.2020 року про застосування фінансових санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Розгляд вказаної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі статті 1 Закону України № 2825-ІХ ОАСК ліквідований.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-ІХ та відповідно Порядку передачі судових справ нерозглянутих Окружним адміністративним судом м. Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399, дана адміністративна справа скерована до Житомирського окружного адміністративного суду.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Нагірняку М.Ф.

Ухвалою судді Нагірняка М.Ф. від 20.03.2025 року справу прийнято до свого провадження та продовжено її судовий розгляд за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Як зазначено в позові, 20.02.2020 року на адресу Позивача надійшло оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн. Позивач зазначає про відсутність жодної заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. В ході опрацювання спірного питання було встановлено, що з 2015 року за Відповідачем в особі ДПІ в Печерському районі м.Києва рахувалася дебіторська заборгованість у вигляді переплати Позивачем єдиного внеску в розмірі 13,24 грн. за КЕКВ 2111 "Заробітна плата" та в розмірі 6056,85 грн. за КЕКВ 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців". На неодноразові звернення Позивача щодо повернення помилково та надмірно сплачені кошти Відповідач повідомив, що таке повернення можливе лише після сплати штрафних санкцій та пені, які рахуються за МВС.

Позивачу не зрозуміло ні період ні підстави для прийняття оскаржуваного рішення № від 12.02.2020 року про застосування фінансових санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн., так як була відсутня жодна заборгованість за сплати такого внеску.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС м.Києві, проти позову заперечив і пояснив, що відповідно до вимог ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" було прийнято рішення № від 12.02.2020 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 20% від суми своєчасно не сплачених коштів і на підставі ч.13 ст.25 цього ж Закону на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1% від суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Одночасно у відзиві зазначається, що Відповідач не наділений повноваженнями на звільнення від відповідальності від застосування штрафних санкцій у разі невірного визначення платником номеру рахунку.

У запереченнях на відзив на позов представник Позивача зазначив, що помилкове зарахування коштів зі сплати єдиного внеску не може розцінюватися як бездіяльність платника та як підстава для застосування фінансових санкцій. На підтвердження своїх доводів представник Позивача навів позицію Верховного Суду України (постанова від 16.06.2015 року у справі №21-377а15) та Верховного Суду (постанова від 14.05.2019 року у справі №813/1860/16).

Більш того, представник Позивача зазначає, що Відповідачем самостійно усунено пересортицю надходжень сплачених коштів єдиного внеску і станом на 16.01.2020 року за Позивачем не рахується жодної заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав застосування податковим органом до платника єдиного внеску штрафних санкцій регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами врегульована правовими нормами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року № 790) (надалі - Інструкція № 449), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено, що Позивачем 20.02.2020 року було отримано оскаржуване рішення Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення № від 12.02.2020 року про застосування до Міністерства внутрішніх справ України штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн. та нарахування пені в розмірі 304,86грн. (а.с.127)

Вказане рішення Позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги рішенням ДПС України від 09.04.2020 року скарга була залишена без розгляду по причині пропуску 10-деннного строку на її подання (а.с.131-132).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 12.02.2020 року, до Позивача були застосовані штраф в розмірі 7 775,51 грн. та нарахована пеня в розмірі 304,86грн. відповідно до вимог ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Безспірно, за приписами пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно приписами частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено та визнається сторонами наявність у Відповідача, повноважень на застосування фінансових санкцій, передбачених частиною 10 та пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI.

Суть спірних відносин по даній справі зведена виключно до наявності підстав у Відповідача, як податкового органу, для прийняття оскаржуваного рішення № від 12.02.2020 року про застосування до МВС України штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн. та нарахування пені в розмірі 304,86 грн.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI підставою для застосування штрафу у розмірі 20 відсотків є несплата (неперерахування) або несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Аналогічна правова норма щодо підстав для застосування штрафу в розмірі 20 відсотків закріплена в підпункті 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС (Інформаційно-комунікаційної системи ДПС «Податковий блок»).

Більш того, як зазначено в пункті 5 розділу VII Інструкції № 449 та частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено в дослідженому судом розрахунку, застосування до Позивача штрафу в розмірі 20 відсотків було зумовлено:

- затримкою на 10 днів (з 22.01.2019 року по 31.01.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 7 706,35 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 1 541,27 грн.;

- затримкою на 1 день (з 22.01.2019 року по 22.01.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 330,95 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 66,19 грн.;

- затримкою на 7 днів (з 21.02.2019 року по 27.02.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 8 037,30 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 1 607,46 грн.;

- затримкою на 4 дня (з 21.05.2019 року по 24.05.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 2 642,65 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 528,53 грн.;

- затримкою на 8 днів (з 21.05.2019 року по 28.05.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 1 759,75 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 351,95 грн.;

- затримкою на 11 днів (з 21.05.2019 року по 31.05.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 3 634,90 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 726,98 грн.;

- затримкою на 7 днів (з 21.06.2019 року по 27.06.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 5 925,30 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 1 185,06 грн.;

- затримкою на 1 день (з 23.07.2019 року по 23.07.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 803,05 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 160,61 грн.;

- затримкою на 8 днів (з 21.11.2019 року по 28.11.2019 року) сплати єдиного внеску в сумі 8 037,30 грн., що слугувало підставою для штрафу в сумі 1 607,46 грн.. (а.с.155-156).

Аналіз наведених даних засвідчує, що станом на 22.01.2019 року у Позивача виникала заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 8 037,25 грн.

Станом на 21.02.2019 року така заборгованість Позивача зі сплати єдиного внеску становила 8 037,30 грн., а станом на 21.05.2019 року - також 8 037,25 грн., станом на 21.06.2019 року - 5 925,30 грн., станом на 23.07.2019 року - 803,05 грн. і станом на 21.11.2019 року - 8 037,29 грн.

Як вже зазначалося судом, розрахунок цієї фінансової санкції повинен здійснюватися на підставі даних ІКС (Інформаційно-комунікаційної системи ДПС «Податковий блок»).

Разом з тим, досліджені судом дані ІКС, долучені до відзиву на позов, засвідчують інше (а.с.150-154).

Так, за даними ІКС 21.01.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 8 037,29 грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Аналогічно, за даними ІКС 20.02.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 8 037,29 грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Аналогічно, за даними ІКС 20.05.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 8 037,29грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Аналогічно, за даними ІКС 20.06.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 5 925,30 грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Аналогічно, за даними ІКС 22.07.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 803,04 грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Аналогічно, за даними ІКС 20.11.2019 року мало місце збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску на 8 037,29 грн. на підставі "невизначеного документа №?".

Тобто, збільшення Позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску на конкретні дати звітних періодів 2019 року були зумовлені та ґрунтувалися виключно на підставі якогось невизначеного документа за відсутності в такого документа номера, дати та інших даних, що виключають його (документа) ідентифікацію.

Суд зазначає, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Разом з тим, всупереч вказаним вимогам жодних обґрунтувань такого відображення збільшення Позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску на конкретні дати звітних періодів 2019 року у відзиві на позов представником Відповідача не наведено.

Більш того, досліджена судом копія листа Відповідача на адресу Позивача від 27.09.2019 року, долучена до позову, засвідчує, що у Позивача була наявна заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску станом на 25.09.2019 року, зумовлена несплатою штрафних санкцій та пені (а.с.36-37).

Досліджена судом копія листа Відповідача на адресу Позивача від 05.11.2019 року, долучена до позову, засвідчує, що у Позивача була наявна заборгованість (недоїмка) зі сплати єдиного внеску за звітні періоди (грудень 2018 року, січень, квітень - липень 2019 року), зумовлена несплатою штрафних санкцій та пені (а.с.37-41).

Аналогічна інформація відображена в листі Відповідача від 12.12.2019 року, копія якого також долучена до позову та досліджена судом (а.с.42-43).

Суд враховує, що в розумінні вимог пункту 3 розділу VI Інструкції №4493 наявність у платника на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску чи боргу зі сплати фінансових санкцій є самостійними підставами для складання податковими органами та надсилання (вручення) платникам вимоги про сплату такого боргу (недоїмки).

Разом з тим, Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів (копій відповідних рішень про застосування фінансових санкцій та копій вимог про наявність такого боргу на відповідні звітні періоди).

Одночасно досліджені судом дані ІКС містять інформацію щодо наявності протягом спірного періоду 2019 року численних випадків передплати Позивачем єдиного внеску (а.с.150-154).

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, що стверджуючи про наявність у Позивача несвоєчасної сплати чи несплати недоїмки з єдиного внеску за конкретні звітні періоди 2019 року, що виникли в результаті несплати штрафних санкцій або якогось невизначеного документа за відсутності в такого документа номера, дати та інших даних, що виключають його (документа) ідентифікацію, Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Відображення в ІКС збільшення суми недоїмки платника з єдиного внеску за відповідні звітні періоди на підставі "невизначеного документа №" за відсутності в такого документа номера, дати та інших даних, що виключають його (документа) ідентифікацію, не може розцінюватися як належне підтвердження такої заборгованості і як підстава для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Одночасно суд враховує, що за приписами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, окрім іншого, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

На підставі викладеного суд робить висновок, що Відповідачем оскаржуване рішення № від 12.02.2020 року про застосування до МВС України штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн. та нарахування пені в розмірі 304,86грн. прийнято не на підставі та не в порядку передбаченому законодавством та без урахування вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є такими, що відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Міністерства внутрішніх справ України у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024, ) до Головного управління ДПС у м. Києві вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м.Києві № від 12.02.2020 року про застосування до МВС України штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7 775,51 грн. та нарахування пені в розмірі 304,86 грн.

Судові витрати Міністерства внутрішніх справ України у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

23.05.25