Справа № 460/5654/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2025 року м. РівнеСправа №460/5654/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1 період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17.02.2016 позивачу було призначено пенсію за віком. Отримавши у відповідача 29.04.2024 рішення про перерахунок пенсії від 01.03.2024 та роздруківку зарахованого стажу, позивач дізнався, що період його роботи з 01.11.2016 по 01.02.2018 не зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 1. Зазначив, що під час роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», у період з 01.11.2016 по 01.02.2018 (1 рік 2 місяці) позивач виконував роботи в зоні відчуження за посадою водія. Роботи в зоні відчуження відносяться до Списку № 1 розділ ХХІІ підрозділ 1-22.1-1г постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. За вказаний період позивачу видано уточнюючу довідку № 77 від 12.02.2018 про особливий характер роботи. Атестація робочих місць на підприємстві була проведена згідно з наказом по підприємству № 36 від 16.12.2013. За результатами атестації робочих місць професія водія була включена в Перелік робочих місць, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1, порядковий номер 3. Згідно з висновком № 18 від 05.02.2014 Державної експертизи умов праці Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці і відповідності нормативним актам про охорону праці та правильності віднесення до категорії із небезпечними і важкими умовами праці у ТОВ «Ютем-Транссервіс» було прийнято рішення погодитись з висновками атестаційної комісії підприємства. Всі вищевказані документи були у розпорядженні відповідача. Позивач вважає, що надав всі необхідні документи щодо зарахування до його стажу пільгової роботи за Списком № 1 період роботи у зоні відчуження з 01.11.2016 по 01.02.2018 згідно з уточнюючою довідкою № 77 від 12.02.2018. Вважає, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального (пільгового) стажу вказаний період його роботи за Списком №1, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що згідно з електронною пенсійною справою позивач з 11.01.2016 одержує пенсію за віком на умовах статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір якої визначено згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж позивача становить 45 років 1 місяць 3 дні. Пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 становить 2 роки 0 місяців 0 днів. Зауважив, що позивач не звертався до територіальних органів ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Жодних письмових чи усних звернень позивача щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до відповідача не надходило, а відтак ГУ ПФУ в Рівненській області не приймало рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість позивачем долучено до позовної заяви протокол перерахунку пенсії від 25.02.2024, однак, рішення відповідача про перерахунок пенсії та заяви про перерахунок відповідно до вимог Порядку № 22-1 не надано. Тобто відсутність звернення за перерахунком пенсії до моменту звернення до суду із позовною заявою не породжує жодних правових наслідків для перерахунку пенсії. Перерахунок пенсії може бути проведений лише за заявою пенсіонера, поданою особисто відповідно до п. 1.5. Порядку № 22-1. Вказав, що довідка від 12.02.2018 № 77 в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня. Враховуючи зазначене та вимоги чинного законодавства, підстави для врахування до пільгового стажу позивачу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт і професій, посад та показників періоду з 01.11.2016 по 01.02.2018 відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 11.01.2016 отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У період, зокрема, 01.11.2016 по 01.02.2018 позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», яке згідно з довідкою від 12.02.2018 №78 перейменоване 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», на посаді водія та відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2018 №77 виконував роботи в зоні відчуження. Роботи в зоні відчуження відносяться до Списку № 1 розділ ХХІІ підрозділ 1-22.1-1г постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Згідно з розрахунком страхового стажу позивача (форма РС-право) трудова діяльність позивача зарахована з 01.07.1978 по 28.02.2022. При цьому, період з 01.11.2016 по 01.02.2018 не врахований органом Пенсійного фонду до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом №1788-XII, відповідно до статті 62 якого основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Зазначеній статті 62 Закону №1788-ХІІ кореспондуються положення пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують трудовий стаж, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 02.08.1980, підтверджено роботу позивача у період з 01.11.2016 по 31.01.2020 (частина якого з 01.11.2016 по 01.02.2018 є спірним в межах цієї судової справи) на посаді водія 1-го класу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованого 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК» (записи №27 - №28).

За змістом довідки від 12.02.2018 №77, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», спеціальний стаж роботи позивача за Списком № 1 станом на 12.02.2018 складає 1 рік 2 місяці 0 днів. Зокрема, у період з 01.11.2016 по 01.02.2018 позивач працював на посаді водія в зоні відчуження, яка відноситься до Списку №1 згідно з підрозділом 1-22.1-1г розділу ХХІІ постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (яка діяла на час проведення атестації посади позивача) розділ ХХІІ - РОБОТИ З РАДІОАКТИВНИМИ РЕЧОВИНАМИ ТА ДЖЕРЕЛАМИ ІОНІЗУЮЧИХ ВИПРОМІНЮВАНЬ І БЕРИЛІЄМ, підрозділ 1 - Роботи на підприємствах, у науково-дослідних інститутах, лабораторіях, конструкторських і дослідно-конструкторських організаціях і медичних установах, пункт 22.1-1г - працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та МОЗ.

Згідно з розрахунком стажу роботи позивача (форма РС-право) період з 01.11.2016 по 31.01.2020 зараховано відповідачем до загального страхового стажу позивача, при цьому частина цього періоду з 01.11.2016 по 01.02.2018 (1 рік 2 місяці) зараховано до страхового стажу для обчислення пенсії в одинарному розмір (тобто календарно) та не зараховано до стажу роботи за Списком №1.

Як на підставу незарахування цього періоду до спеціального (пільгового) стажу роботи позивача за Списком №1 відповідач зазначив, що позивач не звертався до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, а також повідомив про відсутність довідки від 12.02.2018 №77 в матеріалах електронної пенсійної справи позивача.

Натомість позивач стверджує, що всі вищевказані документи були у розпорядженні відповідача, а тому у відповідача не було жодних підстав не зараховувати йому цей період роботу до спеціального (пільгового) стажу роботи за Списком № 1.

Оцінюючи правомірність незарахування вказаного періоду до спеціального (пільгового) стажу роботи позивача за Списком №1, суд врахував таке.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже, виходячи з наведених вище норм Порядку №637 та Порядку №383, лише у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Записи трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 02.08.1980, не містять інформації щодо атестації робочого місця позивача у період з 01.11.2016 по 01.02.2018.

Проте, атестація посади позивача підтверджується наказами від 16.12.2013 №36 та №37, виданими Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованим 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», а також висновком якості проведення атестації робочих місць за умовами і відповідності нормативним актам про охорону праці та правильності віднесення до категорії із небезпечними і важкими умовами праці у ТОВ «Ютем-Транссервіс» від 05.02.2014 №18, виданим Державною експертизою умов праці Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Наявність таких документів у розпорядженні органу Пенсійного фонду відповідач не заперечив.

Суд зауважує, що частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З наведених норм вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, нездійснюючи перевірку відомостей, що відображені у трудовій книжці позивача з урахуванням наказів від 16.12.2013 №36, №37, а також висновку якості проведення атестації робочих місць за умовами і відповідності нормативним актам про охорону праці та правильності віднесення до категорії із небезпечними і важкими умовами праці у ТОВ «Ютем-Транссервіс» від 05.02.2014 №18 (які були у розпорядженні органу Пенсійного фонду), та покликаючись на відсутність довідки від 12.02.2018 №77 в матеріалах електронної пенсійної справи позивача, відповідач фактично ухилився від виконання вищевказаного обов`язку, що призвело до обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, суд зазначає, що за змістом п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7).

Отже, саме орган Пенсійного фонду повинен забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами, зокрема, зарахування стажу та з необхідністю надання додаткових документів.

Таким чином, період роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018 (1 рік 2 місяці) підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу роботи позивача за Списком №1.

Разом з тим, згідно з розрахунком стажу роботи позивача (форма РС-право) спеціальний стаж роботи позивача за Списком № 1 становить 2 роки.

Тобто з урахуванням періоду з 01.11.2016 по 01.02.2018 (1 рік 2 місяці) загальний стаж роботи позивача за Списком №1, який підлягає врахуванню, становитиме 3 роки 2 місяці.

Згідно з абзацами 9-10 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, виходячи з наявного у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи за Списком №1 повних 3 роки, внаслідок протиправного незарахування відповідачем до спеціального страхового стажу періоду роботи за Списком №1 з 01.11.2016 по 01.02.2018 (1 рік 2 місяці), до його загального страхового стажу з урахуванням абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV додатково не зараховано 1 рік, чим порушено його право на належне пенсійне забезпечення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018.

При цьому, покликання відповідача на те, що позивач не звертався до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, суд вважає безпідставними та відхиляє, оскільки спірні правовідносини стосуються зарахування періодів роботи позивача до спеціального страхового стажу роботи за Списком №1, а не перерахунку його пенсії. При цьому матеріалами справи підтверджено, що після призначення пенсії позивач додатково надавав пенсійному органу документи щодо атестації робочого місця у спірному періоді з 01.11.2016 по 01.02.2018, а згідно з відомостями форми РС-право пенсійним органом враховано відомості щодо роботи позивача включно по 28.02.2022.

Вирішуючи питання відновлення порушеного права позивача, суд виходить з такого.

Стаття 58 Закону № 1058-IV визначає, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд враховує, що орган Пенсійного фонду, маючи у своєму розпорядженні документи, які підтверджують атестацію посади позивача у період з 01.11.2016 по 01.02.2018 (накази від 16.12.2013 №36 та №37; висновок від 05.02.2014 №18), не здійснив їх перевірку та не надав їм відповідної оцінки, як документам, на підставі яких період роботи позивача підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу роботи за Списком №1. Окрім цього наявний також інший документ, якому відповідачем не надавалась оцінка, - довідка від 12.02.2018 №77, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованим 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК».

Отже, компетенція органу Пенсійного фонду щодо перевірки наказів від 16.12.2013 №36 та №37, висновку від 05.02.2014 №18 та довідки від 12.02.2018 №77 реалізована не була.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст частини другої статті 9 КАС України дає підстави стверджувати, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, належним та ефективним у даному випадку способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача розглянути питання про зарахування до спеціального страхового стажу роботи позивача за Списком №1 період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 1 вказаний період роботи задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, позов слід задовольнити частково.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вирішити питання про зарахування до спеціального страхового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс», перейменованому 23.08.2017 в Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-БК», з 01.11.2016 по 01.02.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 23 травня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко