Справа № 932/3534/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Дніпросправа № 932/3534/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року (суддя Рибкін О.А.) у справі №932/3534/25 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України,-

в с т а н о в и В:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом, в якому просило продовжити строк затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, з метою забезпечення видворення за межі території України.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач в`їхав на територію України 04.09.2018 через КПП «Харків» з метою навчання, був документований посвідкою на тимчасове проживання з терміном дії з 06.12.2016 до 11.09.2019. Втративши підстави для перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України, при цьому не звертався до ГУ ДМС із будь-якими заявами для легалізації свого подальшого знаходження в країні.14.12.2023 міграційною слубою було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким віповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 17.12.2023. Вказане рішення відповідач не виконав,у зв`язку з чим 20.12.2023 щодо нього прийняте рішення №6 про примусове видворення з України. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2023 відповідача затримано для забезпечення його видворення за межі території України, строк затримання неодноразово продовжувався рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, востаннє рішенням від 09.01.2025 на три місяці. Позивач зазначав, що ним вживаються заходи для примусового видворення відповідача, однак з незалежних віднього причин здійснити примусове видворення наразі не є можливим, у зв`язку з чим просить суд продовжити строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців для забезпечення його примусового видворення за межі території України на два місяці.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач тривалий час утримується в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, понад 1 рік та 3 місяці, а вжитті органом міграційної служби заходи не призводять до виконання рішення про примусове його видворення за межі України. З цього приводу суд звернув увагу на те, що продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав не відповідає статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування, які відповідно до законодавства, мають забезпечуватись саме з боку держави - відповідним міграційним органом. Суд зазначив, що утримання відповідача в пункті тимчасового перебування більше 1 року та 3 місяців є надмірним строком та зважаючи на те, що перешкод в ідентифікації особи відповідача не існує, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на те, що підставою для продовження строку затримання іноземців у пунктах тимчасового перебування є не лише необхідність ідентифікації особи іноземця, а і фактичне забезпечення примусового видворення. У спірному випадку, як зазначає позивач, не дивлячись на вжитті заходи органом міграційної служби не вдалося забезпечити примусове видворення відповідача за межі території України. Продовження строку затримання необхідне для оформлення усіх документів, зокрема, транзитної візи, які дозволяють виконати рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Також позивач звертає увагу на те, що відповідач незаконно перебуває на території України, а тому його затримання та перебування у пункті тимчасового перебування в повній мірі відповідає національному законодавству та не порушує міжнародні зобов`язання України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Туркменістану, паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 19.07.2013 зі строком дії до 18.07.2023, який був продовжений до 31.12.2024.

ОСОБА_1 останній раз здійснив в`їзд на територію України 04.09.2018 через КПП «Харків» з метою навчання, що підтверджено відмітками у паспортному документі та інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. Був документований посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 з терміном дії з 06.12.2016 до 11.09.2019.

Втративши 11.09.2019 підстави для подальшого перебування на території України, відповідач ухилився від виїзду з України, із будь-якими заявами про легалізацію свого перебування до ГУ ДМС в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

14.12.2023 ГУ ДМС в Дніпропетровській області відносно відповідача прийняте рішення №014528 про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким ОСОБА_1 зобов`язаний залишити територію України у строк до 17.12.2023, однак він вказане рішення не виконав.

20.12.2023 ГУ ДМС в Дніпропетровській області стосовно відповідача прийняте рішення №6 про примусове видворення з України, яке оскаржене не було.

З 29.12.2023 і дотепер відповідач на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2023 у справі № 205/13858/23 утримується у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України», строк його затримання продовжувався 9 разів рішеннями Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2024, 04.04.2024, 17.04.2024, 20.05.2024, 16.07.2024, 13.09.2024, 15.10.2024, 13.11.2024, 09.01.2025.

16.01.2024 ГУ ДМС в Дніпропетровській області було направлено лист від №1201.17-716/12.3-24 до Посольства Республіки Молдова в Україні з метою співпраці в оформленні транзитної візи для відповідача та виконання рішення про примусове видворення.

29.02.2024 з метою забезпечення видворення відповідача уповноваженою службовою особою ГУ ДМС в Дніпропетровській області у телефонному режимі отримано інформацію від представника Посольства Республіки Молдова про необхідність офіційного звернення до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова з метою отримання дозволу для документування відповідача транзитною візою та забезпечення примусового видворення.

Листом ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 01.03.2024 вих.№1201.17.2-3039/12.3-24 до Генерального інспекторату з міграції в Республіці Молдова направлене офіційне звернення з метою документування відповідача транзитною візою для забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Згідно з листом Посольства Республіки Молдова в Україні від 22.03.2024 №5141/1/1201 процедура видачі транзитної візи Консульським відділом Посольства Республіки Молдова в Україні здійснюється за попереднім запитом української сторони в Генеральному Бюро по Міграції Республіки Молдова і для видачі візи на ім`я ОСОБА_2 дана процедура займає більше ніж 10 робочих днів; утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Туркменістану ОСОБА_2 можливе, якщо до пакету документів для отримання візи буде і лист-згода його транзиту через території Республіки Молдова з боку української відповідної влади; посольство має направити електронне досьє для візи з проханням надати дозвіл на отримання транзитної візи до Посольства Республіки Молдова в Україні.

Листом вих.№UKR/461/070 від 30.04.2024 Посольством Республіки Молдова в Україні відмовлене в оформлені транзитної візи на ім`я відповідача з посиланням на недотримання ст.8 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про реадмісію осіб від 06.09.2018 №2534-VIII.

21.05.2024 ГУ ДМС в Дніпропетровській області направлено лист до Генерального консульства Румунії в м. Чернівцях №1201.17.2-7050/12.3-24, до Посольства Республіки Польща в Україні №1201.17.2-7054/12.3-24, до Посольства Словацької Республіки в Україні №1201.17.2-7077/12.3-24 з проханням сприяння в отриманні транзитної візи відповідачем.

01.10.2024 та 05.11.2024 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулося до посольства Туркменістану в Україні із проханням сприяння в отриманні відповідачем транзитної візи до Республіки Молдови, відповіді на звернення не отримано.

12.11.2024, 03.12.2024, 18.12.2024 та 02.01.2025 позивачем до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України» направлявся пакет документів для заповнення відповідачем з метою подальшого виготовлення свідоцтва для повернення до країни походження, оскільки термін дії паспорту ОСОБА_2 спливає 31.12.2024 і влада Республіки Молдова висуває вимогу про наявність свідоцтва на повернення до країни походження для оформлення транзитної візи, однак відповідач відмовлявся від отримання та заповнення документів, про що 12.11.2024 та 19.12.2024 складені відповідні акти.

Листом ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» за вх. № 4877.5/30-25 від 13.01.2025 надіслано заповнені відповідачем документи (заява, автобіографія, опитувальний лист) для отримання свідоцтва для повернення на батьківщину.

ГУ ДМС в Дніпропетровській області направлено лист до Посольства Румунії в Україні за вих. № 1201.17.2-506/12.3-25 від 16.01.2025 з метою отримання транзитної визі для відповідача. На даний час офіційної відповіді на лист не надходило.

ГУ ДМС в Дніпропетровській області направлено лист до Міжнародної організації з міграції в України за вих. № 1201.17.2-535/12.3-25 від 16.01.2025 з метою сприяння в отриманні транзитної визі для відповідача, повідомлено про неодноразові звернення до Посольства Республіки Молдова для отримання вищезазначеного документу. На даний час офіційної відповіді на лист не надходило

ГУ ДМС в Дніпропетровській області направлено лист до Посольства Туркменістану в Україні за вих. № 1201.17.2-408/12.3-25 від 14.01.2025 із заповненими відповідачем документами (заява, автобіографія, опитувальний лист) з метою отримання свідоцтва для повернення на батьківщину. На даний час офіційної відповіді на лист не надходило.

ГУ ДМС в Дніпропетровській області повторно направлено лист до Посольства Республіки Молдова в Україні за вих. № 1201.17.2-3159/12.2-25 від 14.03.2025 з метою отримання транзитної визі для відповідача, вкотре повідомлено про сплату консульського збору за дану візу.

ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» направлено запит за вх. № 4877.5/208-25 від 27.03.2025 до ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

Оскільки строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування спливав, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, предметом спору у цій справі є наявність чи відсутність підстав для продовження іноземцю, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення з України, строку утримання у пункті тимчасового перебування.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Отже, однією з підстав для продовження строку затримання, як правильно зазначає позивач, є неможливість забезпечити примусове видворення іноземця за межі України.

У спірному випадку встановлено та підтверджено матеріалами справи, що стосовно відповідача 20.12.2023 прийнято рішення №6 про його примусове видворення з України та у зв`язку з прийняттям такого рішення, відповідач, на підставі рішення суду, з 29.12.2023, утримується у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України».

Підтверджується матеріалами справи і те, що органом міграційної служби, починаючи з часу прийняття рішення про примусове видворення відповідача, вживаються заходи щодо забезпечення примусового видворення.

Фактичною перешкодою в цьому, як вбачається з матеріалів справи, є не надання Республікою Молдова транзитної візи, а з 31.12.2024 ще й відсутність паспортного документу у відповідача, оскільки строк дії вказаного сплинув.

Позивач, звертаючись з цим позовом до суду 10.04.2025 та прохаючи продовжити строк затримання відповідача на два місяці, не обгрунтовував того, що повинно відбутися у цей строк задля забезпечення примусового видворення відповідача за межі території України. Адже усі його запити, направлені на можливість забезпечити фактичне видворення відповідача, були залишені без розгляду, або в їх проханнях, як то надання транзитної візи, відмовлено.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачем також не наведено будь-якої інформації, яка б свідчила про те, що вжитті органом міграційної служби заходи призводять чи призведуть до позитивного результату, наслідком якого буде вирішене питання про примусове видворення відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі заходи органом міграційної служби вживаються протягом усього строку перебування позивача у пункті тимчасового затримання і цей строк, на теперішній день, становить 1 рік і майже п`ять місяців. Але, за строк перебування позивача у пункті тимчасового перебування, який 9 разів продовжувався за рішенням судів, питання щодо його примусового видворення позивачем вирішено не було.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б переконали суд про можливість вирішення цього питання в межах максимально встановленого законом строку затримання іноземця у пункті тимчасового перебування (вісімнадцять місяців), то суд не вбачає підстав для задоволення позову, враховуючи і те, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції не можливо продовжити строк затримання на два місяці, оскільки в такому випадку загальний строк затримання відповідача буде перевищувати 18 місяців.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав у спірному випадку для продовження строку затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року по справі №932/3534/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 22.05.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк