Справа № 420/35065/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 «Про результати службового розслідування», яким Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» з позбавленням премії за вересень 2024 року;

визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) без премії за вересень 2024 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення без урахування премії за вересень 2024 року і належним розміром грошового забезпечення з урахування премії за вересень 2024 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сержант ОСОБА_1 (далі - Позивач) з 18.03.2014 і дотепер проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та що у зв`язку з больовим синдромом та порушенням функцій ходьби, що пов`язане із віддаленими наслідками вибухової травми (2017 рік) у вигляді консолідованого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому обох п`ясткових кісток, з наявністю сторонніх тіл, лікованого оперативно, Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Багатопрофільний шпиталь ветеранів» Одеської обласної ради в період з 19.08.2024 по 13.09.2024. Після проходження курсу лікування та стабілізації стану здоров`я хворого сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» 13.09.2024 позивача направлено на проходження діагностичних (лікувальних) заходів, з виданням на руки направлення на медико-соціально-експертну комісію (форма № 088/о).

Позивач вказує у позові, що 16.09.2024 о 9 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де позивачу було рекомендовано написати рапорт про направлення на медико-соціальну експертну комісію та подати його по команді. Позивач власноруч написав рапорт та з використанням засобу мобільного зв`язку направив його молодшому лейтенанту ОСОБА_2 , тобто безпосередньому командиру, та 16.09.2024 о 17 год. 36 хв. позивач надіслав копію зазначеного рапорту начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_3 і поцікавився щодо розгляду рапорту. Капітан ОСОБА_3 повідомив, що командир роти ОСОБА_2 раніше подав рапорт про самовільне залишення частини Позивачем, а тому не дав хід рапорту Позивача від 16.09.2024. З огляду на це капітан ОСОБА_3 16.09.2024 о 17 год. 45 хв. порекомендував Позивачу створити та подати рапорт в електронній формі за допомогою засобів СЕДО, що Позивач і мав намір зробити 17.09.2024. Однак 16.09.2024 близько 21 год. начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 з використанням мобільного зв`язку (номер тел: 0 66 579 9454) довів до відома Позивача, що до військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ на його переведення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 , а також повідомлено, що йому потрібно негайно прибути до військової частини НОМЕР_1 для здачі справ і посади.

Позивач також зазначає, що з метою виконання наказу на переведення до нового місця служби, а також уникнення негативних наслідків у вигляді притягнення його до відповідальності, позивач припинив проходження обстеження, пов`язаного із визначенням ступеню втрати працездатності в період проходження ним служби, придбав квиток на потяг та 17.09.2024 відбув до АДРЕСА_1 . По прибутті 18.09.2024 до місця розташування військової частини НОМЕР_1 Позивач дізнався, що за наказом командира частини № 505 від 14.09.2024 проводиться службове розслідування за фактом його несвоєчасного прибуття на військову службу. Під час службового розслідування Позивач надав пояснення аналогічні вищевикладеному. У подальшому Позивач здав справи та посаду командира 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони. 25.09.2024 (у день відбуття до військової частини НОМЕР_5 ) Позивача було ознайомлено з наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 23.09.2024 № 491, з якого вбачалося, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді «суворої догани» з позбавленням премії.

Позивач вважає, що зі свого боку новопризначений командир військової частини НОМЕР_1 належним чином не вивчив матеріали службового розслідування, не врахував ані те, що Позивач є учасником бойових дій, отримав вибухову травму, з 19.08.2024 по 13.09.2024 перебував на стаціонарному лікування, через болі в ногах та порушення функцій ходьби не міг оперативно пересуватися, у зв`язку з чим за направленням сімейного лікаря продовжував діагностичне обстеження з метою визначення ступеня втрати працездатності, ані попередню поведінку (відсутність жодного дисциплінарного стягнення за понад 10 років бездоганної військової служби), і, як наслідок, прийняв незаконне та протиправне рішення, а саме видав наказ «Про результати службового розслідування» від 23.09.2024 № 491, з якого вбачалося, що Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді «суворої догани» з позбавленням премії.

Ухвалою суду від 15.11.2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду та вказана адміністративна справа прийнята до провадження та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позовні вимоги викладені в такій редакції:

1. Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 № 491 «Про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 505 від 14.09.2024»;

2. Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) без премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 за вересень 2024 року, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення без урахування премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, за вересень 2024 року і належним розміром грошового забезпечення з урахуванням премії за вересень 2024 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії) та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі».

15.01.2025 року ухвалою суду прийнято до провадження заяву представника позивача про зміну предмету позову від 13.01.2025 року.

03.12.2024 року ухвалою суду клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ВЧ НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду відмовлено.

До суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що як убачається з матеріалів справи, на момент виникнення спірних правовідносин, позивач являвся військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка є окремим батальйоном, має власний код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 , з наявними у штаті підрозділом фінансово-економічного забезпечення, відділенням персоналу, адміністративною групою тощо. Дана військова частина перебуває у підпорядковані військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 № 249 позивача було зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення (у т.ч. грошове) вказаної військової частини. Наказом командира цієї ж військової частини від 25.09.2024 № 279 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення.

Представник відповідача також вказує, що військова частина НОМЕР_2 не є належним відповідачем у цій справі, оскільки між позивачем та військовою частиною НОМЕР_2 відсутній спір. Відповідач не приймав рішень та не вживав дій, які б порушували охоронювані законом права та інтереси позивача. У свою чергу, останній не звертався до військової частини НОМЕР_2 з будь-якими клопотаннями/вимогами здійснити певні дії та відповідно не отримував відмови у здійсненні таких дій. Дії, на виконання яких позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок і виплатити грошове забезпечення, є похідними від імовірного визнання судом позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_1 , тому, у випадку задоволення позову, перерахунок та виплата позивачу утриманого грошового забезпечення мають відбуватися без імперативного впливу судового рішення, а на підставі Положення про спільне фінансове господарство, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.09.2022 № 349.

Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, та що у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача зазначає, що 14.09.2024 року командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 на ім`я командира військової частини НОМЕР_8 подано рапорт (вх. № 3899), відповідно до якого командир 2 стрілецького відділення 1 взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_1 не прибув своєчасно до військової частини НОМЕР_8 з лікування без поважних причин. У зв`язку із надходженням вищевказаного рапорту у військовій частині НОМЕР_1 за даним фактом було призначено проведення службового розслідування, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 14.09.2024 р. №505. За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (з основної діяльності) № 491 від 23.09.2024 року, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "Сувора догана» та у зв`язку із чим вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за вересень 2024 року у повному обсязі.

Представник відповідача вказує, що при проведенні службового розслідування встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 155 від 02.06.2024 року сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Південного регіону. В подальшому, а саме 13.09.2024 р. сержант ОСОБА_1 виписаний з КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» та мав прибути до розташування свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 , однак станом на 14.09.2024 року військовослужбовець до розташування не повернувся. Позивач після завершення лікування не прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та був безпідставно відсутнім на службі 14, 15, 16, 17 вересня 2024 року, що свідчить про порушення ним військової дисципліни, а відтак ОСОБА_5 на законних підставах було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року у задоволенні клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду відмовлено.

18.02.2025 року усною ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні, призначеному на 28.04.2025 року, представник позивача не заперечував проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів в судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 у період з 06.09.2023 року до 25.09.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

14.09.2024 року командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 на ім`я командира військової частини НОМЕР_8 подано рапорт за вх. № 3899 (т.1 а.с.118), відповідно до якого ОСОБА_6 доповів, що: "... військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за контрактом командир 2 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти сержант ОСОБА_1 закінчив реабілітаційне лікування в КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» в м. Одеса 13.09.2024 року, та, згідно виписки, повинен був повернутись у військову частину для подальшого вирішення його реабілітації або лікування начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 . Але сержант ОСОБА_1 не має наміру на даний час повертатись і наполягає на проходженні МСЕК, направлення на яку надав йому сімейний лікар. Сержанта ОСОБА_1 поставлено до відома, що якщо військовий перебуває на службі, то щоб отримати направлення, має звернутися з рапортом щодо проходження МСЕК до безпосереднього командира. Після розгляду такого рапорту командир має надати дозвіл на залишення військової частини для проходження МСЕК (Додаток 15). Але сержант ОСОБА_7 проігнорував попередження і не з`явився до розташування підрозділу.

Виходячи з вище викладеного прошу вважати сержанта ОСОБА_1 військовослужбовцем, що самовільно залишив частину".

14.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 було складено довідку-доповідь №1581/1728 про самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем контрактної служби військової частин НОМЕР_1 ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " сержантом ОСОБА_1 (т.1 а.с.119-120).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2024 року №259 вважати таким, що сержант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 14.09.2024 є безпідставно відсутнім, у зв`язку із чим з 14.09.2024 припинено грошове забезпечення та знято з всіх видів забезпечення, а також виключено з сил та засобів частини, яка виконує бойові (спеціальні) завдання пов`язані із забезпеченням здійсненням заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Військовою частиною НОМЕР_1 наказом від 14.09.2024 року №505 на підставі вищевказаного рапорту було призначено проведення службового розслідування щодо позивача за фактом неприбуття 14.09.2024 року до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_8 від 18.09.2024 року, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_8 доповів, що військовослужбовець, командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 , який рахувався в СЗЧ, прибув в розташування підрозділу 2-ї стрілецької роти 18.09.2024 року (т.1 а.с.121).

14.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 було складено довідку-доповідь №1581/1769 про повернення із самовільного залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем контрактної служби військової частин НОМЕР_1 ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " сержантом ОСОБА_1 (т.1 а.с.122-123).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2024 року № 263 вважати таким, що сержант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який з 14.09.2024 є безпідставно відсутнім, 18.09.2024 року повернувся до частини після її самовільного залишення, у зв`язку із чим з 18.09.2024 року поставлено на всі види забезпечення.

23.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 було складено акт службового розслідування (т.1 а.с.179-187), в якому встановлено: "...3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 2022 р. сержант ОСОБА_9 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. В ході проведення службового розслідування стало відомо наступне:

… Сержанта ОСОБА_10 призначено на посаду командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2024 р. №153.

Сержант ОСОБА_9 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Південного регіону згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.06.2024 р. №155.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2024 р. №259 сержант ОСОБА_9 є безпідставно відсутнім на військовій службі.

18.09.2024 року сержант ОСОБА_11 повернувся до військової частини із затримкою понад три доби та цього ж дня поставлений на всі види забезпечення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2024 р. №263.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у сержанта ОСОБА_12 , командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р. він закінчив лікування та був виписаний з КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» в м. Одеса. В цей день, тобто 13.09.2024 року сержант ОСОБА_9 самостійно звернувся до КПП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №18» в м. Одеса у зв`язку з гострими болями у гомілкових та колінних суглобах та отримав направлення на проходження МСЕК.

14.09.2024 р. у зв`язку з тим, що сержанту ОСОБА_13 було призначено проходження комісії МСЕК він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за консультацією щодо направлення його на проходження комісії МСЕК, де йому пояснили що він має право бути направленим на проходження МСЕК від лікувальної структури приклавши до відповідного рапорту на проходження МСЕК документи про направлення від лікувальної структури. Рапорт сержант ОСОБА_11 не зміг подати, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово не працювала система СЕДО.

14.09.2024 р. приблизно о 14:00 після відвідування сержантом ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 він отримав телефонний дзвінок від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 , які телефонували з метою отримання інформації про місце перебування, стан здоров`я та час прибуття до тимчасового місця розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 сержанта ОСОБА_16 .

На поставлені запитання сержант ОСОБА_11 повідомив, що має проблеми з колінами та гострі болі, через які звертався до лікарів та отримав направлення від лікаря з лікарні щодо проходження ним комісії МСЕК. На що отримав відповідь та роз`яснення, що йому, як діючому військовослужбовцю потрібно отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК.

На рекомендацію від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 повернутися, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою, оскільки мав пройти МСЕК та погано себе почував через гострі болі в колінах та гомілках. У зв`язку із цим був проінформований, що командування роти змушене буде подати його як особу, що не повернулася до військової частини вчасно, тобто скоїла самовільне залишення частини.

16.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмітки його як військовослужбовця, що на даний момент не може повернутися до військової частини через стан здоров`я, оскільки не збирався не повертатися до військової частини. Військовослужбовці ВСП у АДРЕСА_2 відмітили сержанта ОСОБА_10 як військовослужбовця, проконсультували та надали рекомендації щодо подальших дій. 17.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 сів на поїзд до АДРЕСА_1 , щоб повернутися до військової частини НОМЕР_1 .

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_11 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із чим молодшим лейтенантом ОСОБА_17 був складений відповідний рапорт і повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового про те, що військовослужбовець повернувся до строю.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у молодшого лейтенанта ОСОБА_18 , командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_9 закінчив лікування у КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р.

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_11 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_17 прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_11 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця його перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_19 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_15 , яка пізніше вступила в розмову, та старшого сержанта ОСОБА_20 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_9 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини у визначену дату, оскільки має направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець, повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодший лейтенант ОСОБА_19 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_16 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_21 було подано рапорт про неповернения сержанта ОСОБА_10 з лікування та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_9 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_10 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_17 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Молодший лейтенант ОСОБА_19 стверджує, що конфліктів між сержантом ОСОБА_22 та іншими військовослужбовцями 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. до сержанта ОСОБА_16 від інших військовослужбовців роти за період проходження сержантом ОСОБА_23 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у сержанта ОСОБА_24 , старшого бойового медика 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_9 закінчив лікування у КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р..

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_9 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_17 було прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_9 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця його перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_25 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_15 та старшого сержанта ОСОБА_26 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_11 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини, оскільки мас направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодий лейтенант ОСОБА_19 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_16 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_17 було подано рапорт про неповернення сержанта ОСОБА_16 з лікування без поважних причин та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_9 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_10 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_17 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Сержант ОСОБА_15 також повідомила, що конфліктів між сержантом ОСОБА_22 та іншими військовослужбовцями та командуванням 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. сержанта ОСОБА_16 від інших військовослужбовців та командування роти за період проходження сержантом ОСОБА_22 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у старшого сержанта ОСОБА_27 , сержанта з матеріального забезпечення 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_11 закінчив лікування у КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р.

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_11 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_21 було прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_9 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця пого перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_19 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_15 , яка пізніше вступила в розмову, та старшого сержанта ОСОБА_20 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_11 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини, оскільки має направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодий лейтенант ОСОБА_19 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_10 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_17 було подано рапорт про неповернення сержанта ОСОБА_16 з лікування та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_11 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_16 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_28 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Старший сержант ОСОБА_29 стверджує, що конфліктів між сержантом ОСОБА_22 та іншими військовослужбовцями та командуванням 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. сержанта ОСОБА_10 від інших військовослужбовців та командування роти за період проходження сержантом ОСОБА_22 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході службового розслідування встановлено:

- 02.06.2024 р. сержант ОСОБА_9 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Південного регіону;

- 13.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 виписаний з КНП «Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР» та отримав направления на МСЕК У КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №18» у приватному порядку;

- Зі слів сержанта ОСОБА_10 14.09.2024 р. сержант ОСОБА_11 відвідав ІНФОРМАЦІЯ_5 для консультації та подачі рапорту щодо подальшого проходження МСЕК, але йому не вдасться подати відповідний рапорт;

- 14.09.2024 приблизно о 14:00 сержант ОСОБА_11 отримав дзвінок від молодшого лейтенанта ОСОБА_14 та сержанта ОСОБА_15 з метою його перевірки місця перебування. Сержант ОСОБА_11 відмовився повертатися до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з проходженням МСЕК у приватному порядку (без направлення від військової частини НОМЕР_1 ) та у зв`язку з гострими болями у колінах та гомілках;

- Молодший лейтенант ОСОБА_19 приблизно о 18:00 повідомив командувания військової частини НОМЕР_1 та подав відповідний рапорт про неприбуття сержанта ОСОБА_9 з лікування до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти без поважних причин;

- Зі слів сержанта ОСОБА_10 - 16.09.2024 р. він повідомив відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо свого статусу та отримав консультацію щодо подальших дій;

- 18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_11 повернувся до місця розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

- Згідно спостережень військовослужбовців 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_9 до сержанта ОСОБА_16 упередженого чи іншого негативного стану з боку військовослужбовців та командування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_9 , конфліктів між сержантом ОСОБА_22 та військовослужбовцями 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 помічено не було;

- Військовою частиною НОМЕР_1 було дотримано право сержанта ОСОБА_16 на лікування, що підтверджується відповідними витягами із наказів.

При цьому, під час проведення службового розслідування від сержанта ОСОБА_10 документальних підтверджень з приводу поважності його відсутності на службі 14, 15, 16, 17 вересня 2024 року надано не було. Відтак, вважати підтвердженими обставинами, які думку даного військовослужбовця, свідчать про поважність його відсутності на службі у вказаний період, правових підстав не має.

При проведенні службового розслідування було отримано медичні документи сержанта ОСОБА_10 , зокрема виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2024 року та направления на МСЕК, однак такі документи не можуть засвідчувати поважність причин з яких військовослужбовець був відсутній на службі, враховуючи наступне.

Дійсно, у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2024 року міститься інформація щодо медичних показників сержанта ОСОБА_10 , однак такий документ щонайменше був створений 16.09.2024 року. У той час як військовослужбовець повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 не пізніше 14.09.2024 року. До того ж, вказаний документ не містить жодних відомостей щодо перебування сержанта ОСОБА_10 на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у вказаний період. По-третє, означений документ не містить посилання на направлення військовослужбовця до медичного закладу уповноваженою особою відповідно до вимог п. 6.1. глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Вказане засвідчує порушення процедури медичного обстеження військовослужбовця, а відтак за відсутності видання направлення уповноваженою особою щодо медичного огляду сержанта ОСОБА_9 , наданий документ не може бути прийнятий до уваги з вищенаведених міркувань.

Що ж стосується направлення на МСЕК, то варто зауважити, що такий документ не містить дати його видачі, а також у ньому відсутня інформація щодо діагнозу та перебігу (динаміки) захворювання сержанта ОСОБА_9 , що виключає можливість встановити дійсність поданого документу та час його видання.

За вказаних зауважень до змісту поданих документів, слід прийти висновку, що такі не підтверджують поважність відсутності на службі сержанта ОСОБА_10 , тому слід вважати, що нез`явлення на службу військовослужбовця не зумовлено у даному випадку будь-якими вагомими, непереборними причинами.

У той же час приймається до уваги і те, що будучи діючим військовослужбовцем сержант ОСОБА_11 повинен знати та неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства України, що регулює в тому числі й питання проходження військової служби, не порушувати військову дисципліну. Однак, всупереч вимогам військового законодавства України, інтересам військової служби, а також не беручи до уваги зону відповідальності військової частини НОМЕР_1 у протистоянні збройній агресії РФ, бойову обстановку, сержант ОСОБА_11 безпідставно був відсутнім на військовій службі понад 3 доби в умовах воєнного стану.

З урахуванням відсутності документального підтвердження погіршення стану здоров`я після закінчення лікування сержанта ОСОБА_9 , а також не надання ним будь-яких документів з приводу повідомлених обставин, які перешкоджали йому вчасно повернутися до розташування підрозділу, беручи до уваги те, що командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_17 доведено до військовослужбовця порядок дій для отримання направлення на МСЕК відкриту відмову сержанта ОСОБА_16 повернутися до підрозділу, слід прийти висновку, що факт порушення військової дисципліни у даному випадку доведений, тому наявні підстави для притягнення сержанта ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності.

Проаналізувавши вищевикладене, необхідно дійти висновку, що у діях сержанта ОСОБА_10 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

…5. Вина військовослужбовця:

Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 Акту службового розслідування.

Своїми діями сержант ОСОБА_30 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 порушив вимоги наступних нормативно правових актів:

ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка вимагає від нього бездоганного і неухильного додержання порядку і правил встановлених військовими статутами та іншим законодавством України;

ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої він був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

ст. 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, відповідно до якої він був зобов`язаний: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; постійно підтримувати військову дисципліну.

ст. 11 Статуту ВС, відповідно до якої він був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

ст. 16 Статуту ВС, відповідно до якої він був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

ст. 128 Статуту ВС: зразково виконувати свої службові обов`язки, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

ч. 5 ст. 407 КК України: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Таким чином, сержант ОСОБА_11 не прибув з лікування до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин строком понад три доби, в умовах воєнного стану, такі дії містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 KK України.

Місце вчинення правопорушення: м. Одеса, Одеська обл. Дата та час вчинення правопорушення: 14.09.2024 р. о 18:00

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина сержанта ОСОБА_11 виражається в формі прямого умислу.

Між умисними діями сержанта ОСОБА_9 та наслідками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок: фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець порушив норми чинного законодавства.

Пом`якшувальні обставини повернення до військової частини НОМЕР_1 18.09.2024 р..

6. Виходячи із вищевикладеного, пропоную наступне:

1) Службове розслідування стосовно сержанта ОСОБА_10 за фактом неприбуття до військової частини НОМЕР_1 з лікування вважати завершеним.

2) За порушення вимог статей ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержанта ОСОБА_12 , командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 внаслідок несвоєчасного з`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

3) Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 р., сержанту ОСОБА_31 , командиру 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_10 , який допустив несвоєчасне з`явлення до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин строком понад три доби, премію та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 р., за вересень 2024 року не виплачувати в повному обсязі".

За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (з основної діяльності) № 491 від 23.09.2024 року, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "СУВОРА ДОГАНА" та у зв`язку із чим вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за вересень 2024 року у повному обсязі.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправними та таким, який підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 2 - 4 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут № 548-XIV), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (стаття 12 Статуту № 548-XIV).

Статтею 16 Статуту № 548-XIV передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (стаття 19 Статуту № 548-XIV)

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вбачається зі статті 27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно із вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

При цьому, згідно з частиною 4 статті 45 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відповідно до вимог ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ч. 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині) (частина 1 статті 85 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту).

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини 1 статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (ст. 88 Дисциплінарного статуту).

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина 8 статті 85 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Вимогами пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (абзац 1 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (абзац 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно з вимогами пункту 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (пункт 6 розділу VІ Порядку № 608).

Відповідно до вимог статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту).

Виходячи з суті встановленого відповідачем порушення, суд вважає за необхідне зазначити, що самовільним є таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу (наказу) начальника (командира). Не вважається самовільним: залишення за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування військової частини, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. Вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.

При цьому, нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається у зазначений час для подальшого несення військової служби, зокрема, з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.

Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами.

Питання щодо наявності поважних причин вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин справи.

Про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, у разі призначення або переведення до нового місця служби командир (начальник) військової частини доповідає своєму безпосередньому командиру та повідомляє начальнику органу військової служби правопорядку (ВСП) усно протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення. Після усного донесення та повідомлення протягом доби командир подає письмову доповідь.

Верховний Суд в постанові по справі №813/1021/17 від 19 лютого 2020 року висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач до 13.09.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Багатопрофільний шпиталь ветерана" Одеської області та що після виписки він повинен був повернутись у розташування військової частини НОМЕР_1 , проте у військову частину НОМЕР_1 прибув лише 18.09.2024 року.

При цьому, позивачем до суду та до військової частини НОМЕР_1 було надано направлення (т.1 а..20 зворот, 161) КНП "Центру первинної медико-санітарної допомоги №18" на медико-соціальну експертну комісію (форма №088/0).

Проте, оскільки позивач повернувся до місця служби та не отримав консультації усіх спеціалістів, до яких сімейним лікарем видані направлення від 13.09.2024 (травматолог, хірург, невролог, офтальмолог, ЛОР), оформлення сімейним лікарем направлення на медико - соціально - експертну комісію не завершено, у зв`язку з чим на 1 аркуші відсутня дата видачі цього направлення.

Факт звернення позивача по КНП "Центру первинної медико-санітарної допомоги №18" 13.09.2024 року підтверджується листом цього закладу від 25.03.2025 року №вих.01-01-12/358, направленим до суду на виконання протокольної ухвали від 10.03.2025.

Так, в листі зазначено, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернувся до чергового сімейного лікаря в КНП «ЦПМСД №18» ОМР 13.09.2024 р. з діагнозом: Наслідки консолідованого багатоуламкового внутрішньо суглобового перелому обох п`яткових кісток. Посттравматична двобічна повздовжня плоскостопість ІІ ст., без ознак артозу таранно-човноподібних суглобів, з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Посттравматичний ДОА обох гомілкостопних, п`ятково-таранних суглобів ІІ ст. з наявністю сторонніх тіл в лівій п`ятці з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Був оглянутий черговим сімейним лікарем, видані направлення на консультацію до травматолога, ЛОРа, невролога, хірурга, офтальмолога. Направлення на проходження МСЕК та супровідна документація громадянину ОСОБА_1 працівниками КНП «ЦПМСД №18» ОМР не оформлювалась.

Разом з тим, відповідачем не спростовано тверджень позивача стосовно того, що ОСОБА_1 14.09.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що намірів ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не має, а лише бажає реалізувати своє право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Також позивачем зазначено, що рапорт командиру частини на проходження МСЕК не зміг подати, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово не працювала система СЕДО.

Відсутність відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 та керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 на запити відповідача від 20.09.2024 не спростовує факту добросовісних дій позивача в даному випадку.

При цьому, як зазначає позивач в адміністративному позові та підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_32 , які містяться в матеріалах службового розслідування про направлення на обстеження для оформлення пакету документів з метою проходження МСЕК позивач повідомив у телефонній розмові 13.09.2024, 14.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024.

Фото направлень на обстеження позивач направив, використавши месенджер WhatsApp, старшому бойовому медику другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_33 (номер телефону: НОМЕР_11 ), відповідальній за організацію медичного забезпечення відповідно до приписів статті 110-2 зазначеного Статуту. (а.с. 23, 24).

Між тим, у сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, можна стверджувати, що позивач 16.09.2024 року з використанням засобу мобільного зв`язку направив рапорт про направлення на медико-соціальну експертну комісію молодшому лейтенанту ОСОБА_2 , тобто безпосередньому командиру, однак йому повідомили, що вже прийнято рішення про оголошення позивача таким, що самовільно залишив частину.

Тобто, з матеріалів службового розслідування вбачається, що місцезнаходження позивача відповідачу було відомо, на телефонні дзвінки він відповідав.

Позивачем повідомлено безпосереднього командира про причини з яких він залишився в м. Одесі та не повернувся 14.09.2024 року до місця розташування підрозділу, а саме за станом здоров`я та бажанням пройти медико-соціально-експертну комісію за рекомендацією сімейного лікаря.

Докази надсилання з використанням засобу мобільного зв`язку направлень до спеціалістів та наявності форми №088/0, виданої сімейним лікарем для внесення консультацій та рекомендацій спеціалістами також наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, суд також враховує, що 14 та 15 вересня 2024 року були вихідними днями та значну відстань між м. Одеса та місцем дислокації ВЧ НОМЕР_1 , а саме АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим подання рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 в інший спосіб не було можливим з об`єктивних причин.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що направлення на проходження ВЛК, МСЕК, лікування, реабілітації тощо може бути надано військовослужбовцю виключно командуванням військової частини, оскільки зазначене спростовується тим, що сержант ОСОБА_30 був направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі направлення від 06.07.2024 року (вих.№ ВЛК/10317).

В подальшому обставини справи свідчать про те, що 19.08.2024 року сержант ОСОБА_11 отримав повторне направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією (вих. № ВЛК/14110 від 19.08.2024 року) до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону з метою обстеження та лікування, про що ІНФОРМАЦІЯ_5 проінформував військову частину НОМЕР_8 листом № 1306/111, який зареєстровано 20.08.2024 року за вх. № 1266.

Надаючи пояснення в межах службового розслідування сержант ОСОБА_11 стверджував, що 14.09.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно подання документів на ім`я командування військової частини НОМЕР_1 , що в свою чергу не спростовано відповідачем.

З огляду на встановлені факти та обставини суд дійшов висновку, що дії позивача слід розглядати в контексті невчасного з`явлення на службу з поважних причин, а не самовільне залишення частини, враховуючи той факт, в першу чергу, що позивач не переховувався, не мав наміру не повертатись у розташування, попередив безпосереднього командира про намір звернутись до лікаря з метою проходження МСЕК та просив такого дозволу.

Безумовно, позивачем допущено порушення дисципліни, проте відповідачем не надано доказів того, що позивач по факту самовільного залишення військової частини або невчасного з`явлення на службу без поважних причин притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Крім іншого, як вбачається з листа Територіального управління ДБР розташованого у місті Миколаєві від 26.10.2024 №16-05-47176-24, останнім повідомлено відповідача, що аналізом наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2024 засобами телефонного зв`язку повідомив, що проходить МСЕК за направленням сімейного лікаря. В подальшому, 18.09.2024 ОСОБА_1 прибув до місця розташування військової частини. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_34 не утворюють склад кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, адже с малозначними підстав для внесення до ЄРДР відомостей, не вбачається.

На підставі викладеного, повторно повернуто на адресу відповідача матеріали, разом із наявними додатками.

На переконання суду, в даному випадку до позивача застосовано надміру суворе стягнення.

Отже, відповідачем не доведено, що (в період з 14.09.2024 по 17.04.2019) факт самовільного залишення військової частини позивачем або невчасного з`явлення на службу без поважних причин у встановленому законом порядку був підтверджений, що свідчить про протиправність спірного наказу та, як наслідок, відсутність підстав для призупинення виплати позивачу грошового забезпечення та невиплати премії та додаткової винагороди.

Що ж до вимог позивача про ввизнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) без премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 за вересень 2024 року, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення без урахування премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, за вересень 2024 року і належним розміром грошового забезпечення з урахуванням премії за вересень 2024 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії) та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі».

Суд зазначає, що з огляду на те, що спірна премія та додаткова винагорода позивачу не була нарахована на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 року №491, відтак підстав для визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 немає.

Поряд з цим, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок), встановлено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України.

Згідно п. 15 розділу І цього Порядку військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

За п. 15 розділу XXXIV Порядку до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували) за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.

Згідно п. 5 розділу XVI Порядку за невихід на службу (навчання) без поважних причин, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачується.

Аналогічні положення містить постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зокрема які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Суд звертає увагу, що припинення виплати грошового забезпечення, в т.ч. премії та додаткової грошової допомоги є наслідком встановлення саме факту самовільного залишення місця служби військовослужбовцем.

Однак, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за несвоєчасне з`явлення до розташування військової частини без поважних причин, а не за самовільне залишення військової частини (місця служби).

Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності через не доведення Відповідачем наявності факту події правопорушення, відтак позовні вимоги в частині оскарження спірного наказу стосовно припинення виплат грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за вересень 2024 року підлягають до задоволенню, як похідні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 № 491 «Про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 505 від 14.09.2024».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) нарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) грошове забезпечення з урахуванням премії за вересень 2024 року та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідачі:

- військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 );

- військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ, НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя П.П.Марин