Справа № 292/19/25
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 292/19/25

Головуючий у 1-й інстанції: Лотуга В.Ф.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

21 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 6/172 від 28.08.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу закрити.

1.2 В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що рішення прийнято відповідачем з порушенням норм процесуального та матеріального права.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №6/172 від 28.08.2024 притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

2.2 Не погодившись з даною постановою, позивач оскаржив її до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

3.2 Суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП або порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Доводами позивача та його представника не спростовуються викладені в постанові від 28.08.2024 висновки.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1 Позивач просить скасувати рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.02.2025 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

- Підставами для апеляційного оскарження рішення суду є те, що суд першої інстанції не навів належні та допустимі докази, не зазначив мотиви відхилення доказів і доводів, на які посилався представник позивача та проігноровано позицію позивача, оскільки позивачу не надавалась повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а підпис у розписці виконаний не позивачем, про що він заявляв після доставлення до ТЦК, однак ні відповідачем, ні судом першої інстанції при прийнятті рішень, ці доводи не взяті до уваги.

4.2 Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

1.2 Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

1.3 На підставі ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

1.4 Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1.5 Частиною 1 статті 210-1 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

1.6 Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Зазначена норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду

1.7 Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

1.8 Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

1.9 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

1.10 Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

1.11 Нормами п.п. 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2024 (далі - Положення № 154) передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

1.12 Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

1.13 Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем норм процесуального права в результаті не складання протоколу, не ґрунтуються на законодавстві і є неспроможними.

1.14 Щодо доводів позивача про неотримання ним повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.07.2024, колегія суддів вважає, що відповідач не довів факту вручення повістки.

1.15 Так, за змістом постанови №6/172 від 28.08.2024, ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обліку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 11.07.2024 вручено повістку про виклик на 12.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У визначений час він не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв. З моменту вручення повістки і до моменту його розшуку та доставки, ОСОБА_1 самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився. Під час складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП, порушуючи вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст.ст.23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

1.16 З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.08.2024 надаючи письмові пояснення щодо правопорушення зазначив, що повістку не отримував, підпис у розписці не його та за нього хтось розписався (зворот а.с. 33).

1.17 Як вбачається із положень законодавства, на яке посилається відповідач у оскаржуваній постанові, його порушенням (у частині, що інкриміновано позивачу) є неприбуття до ТЦК та СП за викликом, що має бути здійсненим повісткою, у якій, у свою чергу, має бути зазначена мета виклику до ТЦК та СП. При цьому, громадяни можуть викликатись до ТЦК та СП з метою: оформлення військово-облікових документів; взяття на військовий облік; проходження медичного огляду; направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності; призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (абз.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»); на збірні пункти ТЦК та СП (для військовозобов`язаних та резервістів, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час - бойові повістки) (ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

1.18 Одним із доказів порушення позивачем законодавства про мобілізацію є розписка про отримання ним повістки без номера від 11.07.2024, за якою він не з`явився, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. У самій розписці зазначено, що позивач викликався з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

1.19 На виконання приписів ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» КМУ своєю постановою №560 від 16.06.2024 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок 560).

1.20 Згідно положень п.40 Порядку 560 (в редакції дійсній на момент вручення повістки), під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським. До постанови матеріалів фото- і відеофіксації вручення повістки позивачеві - не надано.

1.21 Відповідно до п. 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

1.22 З наведених норм випливає, що у разі оскарження позивачем факту отримання ним повістки, належним підтвердженням її отримання має бути відповідний відеозапис вручення особі повістки або ознайомлення з її змістом.

1.23 Оскільки такого відеозапису відповідачем не надано, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факту належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність його прибуття 12.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1.24 Таким чином, відповідач не довів належними і допустимими доказами факту вручення позивачу повістки про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

2.3 За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №6/172 від 28.08.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 1514,00 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.