Справа № 120/7889/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 120/7889/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Федусика А.Г., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі №120/7889/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

17 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 81 від 24.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком з 17.05.2024 року згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 17.05.2024 року призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках №247-03.01-29 від 16.05.2024 року та №248-03.01-29 від 16.05.2024 року, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що на момент звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, у відповідача були відсутні підстави для відмови в задоволенні зазначеної заяви.

Згідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 29 КАС України, 24.06.2024 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято ухвалу про передачу справи за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 27 вересня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №81 від 24.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком з 17.05.2024 року згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити з 17.05.2024 року ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, здійснивши нарахування та виплату пенсії, виходячи з даних, вказаних у довідках про складові заробітної плати №247-03.01-29 від 16.05.2024 року та №248-03.01-29 від 16.05.2024 року, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, з урахуванням виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Вирішуючи спір з посиланнями на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 25 травня 2023 року №580/3805/22, суд першої інстанції визнав протиправним рішення пенсійного органу про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з огляду на те, що вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Суд першої інстанції зауважив, що а ні «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, а ні приписи статті 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 року призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

При цьому, як зауважено судом попередньої інстанції, подані позивачкою разом з заявою про призначення пенсії довідки про складові заробітної плати підлягають урахуванню пенсійним органом при призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Не погоджуючись з означеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі скаржник, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та в цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про помилковість висновків суду попередньої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Як наголошує скаржник, позивачка вже отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, у зв`язку з чим у даному випадку не підлягають застосування положення пунктів 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, які стосуються саме первинного призначення пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ГУ ПФУ в Черкаській області викладено доводи щодо незгоди із ухваленим судовим рішенням у даній справі та вимоги про його скасування.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як з`ясовано апеляційним судом та установлено судом першої інстанції, з 23.05.2002 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в територіальному органу Пенсійного фонду України та отримувала пенсію, призначену відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Починаючи з 01.03.2019 року ОСОБА_1 автоматично, без її звернення, переведено на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи відповідно до пункту 4-7 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

17.05.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Розгляд заяви від 17.05.2024 року та долучених документів відбувся за принципом «екстериторіальності» - Головним управлінням ПФУ в Черкаській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №81 від 24.05.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі заяви від 17.05.2024 року згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року. (т.1 а.с.8)

Як слідує зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 81 від 24.05.2024 року, в якості підстави для відмови, пенсійним органом вказано про те, що:

« ОСОБА_1 з 23.05.2002 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

З 01.03.2019 року ОСОБА_1 автоматично, без її звернення, переведено на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи відповідно до пункту 4-7 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Згідно до пункту 4-7 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону для переведення на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" проводиться із встановленням розміру пенсії, отримуваної заявником до такого переведення з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

В матеріалах електронної пенсійної справи відсутні необхідні документи, згідно до яких заявниця отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до 01.03.2019 року (автоматичного переведення на пенсію за віком відповідно до пункту 4-7 Закону), для обрахунку пенсії на даний час.

До заяви ОСОБА_1 додала нові довідки про заробітну плату станом на квітень та травень 2024 року. Перерахунки пенсій державним службовцям Порядком № 622 та чинним законодавством не передбачені..».

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За приписами частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною першою статті 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (частина третя статті 45 Закону № 1058-IV).

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 19 грудня 1993 року (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), згідно із частиною 2 «Прикінцевих та перехідних положень» якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Разом з тим, після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наразі законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XI.

Так, відповідно до п. 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відтак, приписами «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови:

у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV, на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII.

Крім того, а ні приписи «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд уважає правильний висновок окружного адміністративного суду про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з підстав того, що вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Разом з цим, під час розгляду справи суд попередньої інстанції не звернув уваги на обставини, з якими приписи «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII, оскільки таке право пов`язане з наявністю в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), але за такої умови:

у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, як з`ясовано апеляційним судом, в контексті даного спору не містить таких обставин та відповідних висновків і рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Зокрема, у спірному рішенні не зазначається про те, що позивачка не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, яке б у свою чергу унеможливлювало вирішення цього питання.

Водночас, як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року, у зв`язку з чим звернулась до пенсійного органу з відповідною заявою.

Однак, під час розгляду поданої заяви ОСОБА_1 від 17.05.2024 року про переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, пенсійний орган не з`ясував, не перевірив та не надав відповідної оцінки обставинам, з якими приписи «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VІІІ пов`язують наявність в позивачки права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Натомість, відповідач у своєму рішенні вказав про відсутність підстав для перерахунку пенсії на підставі довідок, водночас будь-яких рішень в частині наявності у позивачки права на переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ та вирішенням питання доцільності чи не доцільності її переведення на пенсію згідно до цього Закону пенсійним органом у рішенні не зазначено, тобто заява позивачки розглянута не в повному обсязі.

Крім цього, предметом спору у даній справі є також питання можливості при переведені на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII та «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII врахування довідок про складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, необхідних для розрахунку такої пенсії.

Апеляційний суд зауважує, що форми довідок про заробітну плату, які подаються для призначення пенсії державним службовцям, визначаються постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048.

Пунктом 1 вказаної постанови затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно із пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, що додаються до постанови, а саме:

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як слідує з матеріалів справи, 16 травня 2024 року Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації видано позивачці довідки:

- №247-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- №248-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. (т.1 а.с.9-10)

Наведені вище довідки, подані позивачкою до пенсійного органу разом із заявою під час звернення про переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Разом з цим, як слідує з матеріалів справи, пенсійний орган не навів жодних пояснень та правових обґрунтувань, з яких підстав довідки №247-03.01-29 від 16.05.2024 року та №248-03.01-29 від 16.05.2024 року, видані Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, не враховується відповідачем під час розгляду поданої заяви.

Колегія суддів зауважує, що відповідач розглядаючи заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію відповідно до Закону №3723-XII не досліджував питання, який саме буде розмір пенсії, на який матиме право позивачка в разі її переведення на пенсію згідно до Закону України "Про державну службу", у порівнянні із отримуваним нею розміром пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто питання щодо збільшення або зменшення такого розміру.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини та те, що позивачка раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, яке у свою чергу не позбавляє її права перейти з пенсії за віком, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію в межах дії Закону №889-VIII, одержавши відповідну заяву, пенсійний орган повинен надати оцінку обставинам в частині права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).

Разом з цим, викладені вище обставини свідчать, що приймаючи оскаржуване рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства України, які мають значення для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком для держслужбовців, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої нею заяви і документів та, відповідно, прийняло необґрунтоване рішення про відмову позивачці в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII, яке не відповідає вимогам процесуально законодавству України (ч.2 ст.2 КАС України) та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити та здійснити нарахування і виплату їй пенсії відповідно до Закону №3723-XII, колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається апеляційним судом установлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви від 17.05.2024 року за принципом «екстериторіальності» структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Черкаській області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо переведення/призначення позивачці пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом «екстериторіальності», яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за їх межі.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 року у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 року у справі №460/17257/23.

Разом з цим, враховуючи те, що за результатом розгляду цієї справи встановлено підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 81 від 24.05.2024 року, зокрема, з огляду на неналежний розгляд заяви, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачки, колегія суддів вважає необхідним:

«зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2024 року про перехід на пенсію згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (як вказано в заяві «про перехід на пенсію за іншим Законом») з урахуванням висновків та правової оцінки наданої судом апеляційної інстанції у даному судовому рішенні.».

Що ж стосується доводів ГУ ПФУ в Херсонській області щодо неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнених судом першої інстанції на користь позивачки, судова колегія вказує про таке.

Оскаржуване судове рішення в цій частині не стосується Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, оскільки за наслідками розгляду справи судом попередньої інстанції присуджено до стягнення на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. саме за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Окрім цього, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи та вимоги представника ГУ ПФУ в Черкаській області, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо непогодження з рішенням суду першої інстанції та як наслідок його скасування.

Так, межі перевірки судом апеляційної інстанції законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції законодавець поставив у залежність виключно від меж доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України), а не відзиву на неї.

Апеляційний суд наголошує, що згідно із пунктами 3 та 4 частини другої статті 304 КАС України відзив на апеляційну скаргу має містити:

- обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

- у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу.

При цьому, наведені у частині третій статті 308 КАС України положення про те, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, які стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, стосуються саме питання дослідження доказів, а не меж апеляційного перегляду справи.

У свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не скористалося правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Беручи до уваги вище викладене, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, відтак, згідно до вимог ст. 315, 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині належного способу захисту порушеного права ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі №120/7889/24 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини судового рішення в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.05.2024 року про перехід на пенсію згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року (як вказано в заяві «про перехід на пенсію за іншим Законом») з урахуванням висновків та правової оцінки наданої судом апеляційної інстанції у даному судовому рішенні.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року у справі №120/7889/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.Г. Федусик Ю.В. Осіпов