Справа № 826/14413/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Чернігів Справа № 826/14413/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс Сана» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс Сана» (далі ТОВ «Менс Сана», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі ГУ ДФС у М. Києві, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.08.2017 № про застосування до товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 5000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відсутність запису в розділі 2 КОРО за наявності вклеєних у ній відповідних розрахункових документів та відображення надходжень цієї готівки у касовій книзі товариства не свідчить про факт її неоприбуткування, а означає лише порушення ведення КОРО. Крім того, ТОВ «Менс Сана» зазначило, що застосування відповідачем до нього штрафних санкцій, передбачених Указом Президента, суперечить положенням Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2017 відкрито провадження по справі.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 13.12.2022 №2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №826/14413/17 скеровано до Чернігівського окружного адміністративного суду для розгляду по суті.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25.03.2025 замінено Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у місті Києві (далі ГУДПС у М. Києві, відповідач).

Ухвалою суду від 16.05.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про продовження процесуального строку відмовлено.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що під час фактичної перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства України, а саме: товариство не забезпечує облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень в КОРО на підставі фіскальних чеків. Так, в КОРО не здійснено облік готівкових коштів (відсутній запис в графі 2, 3, 4, 5) відповідно до z-звіту від 24.07.2017 №635.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ «Менс Сана» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис (а.с. 54-55).

На підставі наказу від 27.07.2017 №7073 ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ТОВ «Менс Сана», за результатами якої перевіряючими складено акт від 04.08.2017 №1615/26/15/14/38887496 (а.с. 12-15).

В акті зафіксовано порушення товариством вимог податкового законодавства України, а саме: неоприбуткування у розділі ІІ Книги обліку розрахункових операцій з фіскальним №р/4 від 10.03.2017 готівкових коштів у сумі 1000,00 грн. на підставі фіскального чека від 24.07.2017 №635.

Позивач із таким висновком контролюючого органу не погодився та подав на нього заперечення, які залишені ГУ ДФС у м. Києві без задоволення (а.с. 16-19).

На підставі висновків, вказаних у акті перевірки, ГУ ДФС у м. Києві винесло щодо ТОВ «Менс Сана» податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 №, яким до товариства на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 3 статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосовано штрафні санкції в сумі 5000,00 грн. (а.с. 20-21).

Вказане рішення оскаржене товариством у адміністративному порядку, однак рішенням ДФС України від 25.10.2017 залишене без змін (а.с. 22-20).

У зв`язку з наведеним, ТОВ «Менс Сана» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам спору, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями абзацу третього статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі Указ №436/95, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

06 липня 1995 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у преамбулі якого вказано, що він визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі. Встановлення норм щодо незастосування РРО у інших законах, крім ПК, не допускається.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що до приведення чинного законодавства у відповідність із цим Законом чинні закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Правлінням Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі Положення №637, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), було установлено, що вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книжки (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци перший - третій цього пункту).

Тобто, як норма пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», так і норма пункту 2.6 Положення №637 встановлюють для суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції готівкою із застосуванням РРО, обов`язок забезпечення обліку отриманих готівкових коштів у повній сумі надходжень від розрахункових операцій. При цьому такий облік згідно з пунктом 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» здійснюється в денному звіті (за визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, денний звіт - це документ встановленої форми, надрукований РРО, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням), а згідно з пунктом 2.6 Положення №637 - у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

При цьому, як уже було зазначено вище, абзацом третім статті 1 Указу №436/95 встановлювалась відповідальність за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Разом з тим, прийнятим 06 липня 1995 року Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» також установлена відповідальність за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V «Відповідальність за порушення вимог цього Закону».

Статтею 25 Конституційного Договору визначено, що Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Пунктом 3 статті 18 цього Договору також передбачено, що виключно законами визначаються, зокрема, діяння, які є злочинними, адміністративними і дисциплінарними порушеннями, відповідальність за них.

З огляду на швидке врегулювання парламентом правовідносин у сфері готівкових операцій (Указ №436/95 було прийнято 12 червня 1995 року, а Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - 06 липня 1995 року) та враховуючи положення статті 18 Конституційного Договору, можна дійти висновку, що законодавча гілка влади в найкоротший термін усунула прогалину в регулюванні суспільних правовідносин у сфері готівкових розрахунків та визначила відповідальність за можливі правопорушення у цій сфері саме в силу закону.

У даній справі судом встановлено, що відповідно до спірного податкового повідомлення-рішення позивач на підставі акта перевірки притягнутий до відповідальності за порушення пункту 2.6 Положення №637. При цьому штрафну санкцію відповідач застосовував на підставі абзацу третього статті 1 Указу №436/95.

Відтак, шляхом прийняття Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» спірні правовідносини урегулював законодавчий орган, тому Указ №436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, а тому його положення уже не могло застосовуватися.

Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 02.04.2013 в провадженні №2-77а13, та зазначила про незастосовність до спірних правовідносин положень абзацу третього статті 1 Указу Президента України №436/95, та зазначила про неможливість їх застосування у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 23 червня 2020 року у справі №500/39/19 та від 24 червня 2020 року у справі №520/795/19.

З огляду на викладене, враховуючи, що до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», положення абзацу третього статті 1 Указу №436/95 не застосовується, суд зазначає, що нарахування контролюючим органом у спірному податковому повідомленні - рішенні товариству штрафних (фінансових) санкцій є безпідставним.

Крім того, відповідно до підпунктів 5, 6 і 8 пункту 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

У разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони вклеюються у відповідну книгу ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати.

Таким чином, облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі ОРО передбачає як вклеювання фіскальних звітних чеків РРО у розділ 1 книги ОРО, так і виконання записів у розділі 2 книги ОРО.

Як встановлено судом з матеріалів справи, після накопичення у касі РРО готівки оператор здійснив вилучення грошових коштів із РРО до банку.

Відповідно до копії z-звіту від 24.07.2017 №635 оператором проведено операцію «Вилучення готівки» на загальну суму 1000,00 грн. (а.с. 32).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 26.07.2017 проведено зарахування коштів на поточний рахунок банку у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 33).

24.07.2017 у Книзі обліку розрахункових операцій зроблено запис: службове внесення - 0,00 грн., службова видача - 1000,00 грн., на підставі z -звіту №635 (а.с. 27-30).

Тобто, уся готівка товариством вчасно облікована та відображена у розділі 1 КОРО, зазначена у z-звіті сума коштів занесена до фіскальної пам`яті РРО.

Суд зауважує, що завданням Указу №436/95 було встановлення відповідальності за порушення порядку оприбуткування готівки, яке полягало у неоприбуткуванні готівкових коштів та веденні протиправного готівкового обігу з метою ухиляння від сплати податків.

Натомість, у даній справі відповідачем не встановлено факту наявності неоприбуткованої готівки в касі позивача, а лише зафіксовано порушення щодо оформлення руху готівки з каси РРО до каси підприємства з метою зарахування на банківський рахунок.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс Сана» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.08.2017 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Менс Сана» судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Менс Сана» (, вул. Анни Ахматової, буд. 32/18, офіс 183, м. Київ, 02081).

Відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Суддя С.В. Бородавкіна