Справа № 420/6671/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6671/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні йому ОСОБА_1 , нового розрахунку матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 роки;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення йому - ОСОБА_1 , яку отримувала під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2016-2017 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити йому - ОСОБА_1 , матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату недоплачених частин за 2016-2017 роки із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород інших та поліцейськими та виплат, одержаних особами рядового i військовослужбовцями, начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

Позивач зазначив, що він з 20.02.2015 по 25.08.2021 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . В подальшому ним встановлено, що під час здійснення виплати грошового забезпечення йому невірно обчислювалась грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка є частиною грошового забезпечення військовослужбовця.

Відмова відповідача у проведенні перерахунку та виплати спірних допомог суперечить положенням ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Посилання відповідача на положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам у даному випадку безпідставним, п. 33.3 зазначеної Інструкції звужує права військовослужбовців визначені Законом, шляхом встановлення виключень 13 складу грошового забезпечення, з якого нараховується матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових умов та грошова допомога для оздоровлення, адже

Враховуючи, що норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в ієрархії національного законодавства мають вищу юридичну силу відносно наказу МО України від 11.06.2008 року №260, яким затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, до правовідносин, ще склались між сторонами слід застосовувати саме положення Закону, а тому дії військової частини НОМЕР_2 є протиправним та таким що суперечить нормам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Також позивач посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 згідно якого щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Крім того позивач вважає, що має право на грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач сам підтверджує той факт, що за умови існування заборгованості, яка фактично відсутня, позивач повинен був отримати грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу в місці служби за останньою займаною штатною посадою. Останньою займаною штатною посадою ОСОБА_1 був Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» м. Одеса де він і отримав, чи мав би отримати, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу.

При цьому, механізм гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби спеціальним законодавством передбачений, цей механізм має свої відмінності, а тому позивач своїм правом, передбаченим абз.3 п.242 Положення №1153/2008 не скористався.

Представник відповідача наголошує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з цим позовом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , та з 30.10.2013 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_4 .

На підставі Директиви МОУ та ГШ ЗСУ від 14.08.2014 №Д-322/1/29ДСК в/ч НОМЕР_4 реорганізовано у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою про проходження служби №1056/109/123 від 27.02.2025 року позивач продовжив проходження військової служби безпосередньо у в/ч НОМЕР_1 в період з 20.02.2015 по 25.08.2021 року.

11.02.2025 року представник позивача звернувся до в/ч НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому просив надати відомості чи здійснювалась нарахування та виплата, зокрема, щомісячних додаткових грошових винагород передбачених постановою КМ України від 22.09.2010 №889, діючої на час виплати за період з 2016 року по 2018 рік, які входили до складу допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги для оздоровлення. В разі не нарахування та не виплати вище зазначених видів грошового забезпечення то надати підстави не нарахування та не виплату їх у встановленому порядку.

Відповідач листом №198 від 26.02.2025 року повідомив представника позивача, що у військовому законодавстві гарантування своєчасного розрахунку при звільнений забезпечується за рахунок надання військовослужбовцю права продовжувати службу та отримувати грошове забезпечення протягом відповідно часу. Тобто механізм гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби спеціальним законодавством передбачений, цей механізм має свої відмінності, а тому будь-які доводи про неврегульованість спеціальним законом вказаного питання є безпідставними.

У листі зазначено, що ОСОБА_1 погодився з наказом командира військової частини, згідно якого його було розраховано та виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення. Вказаний наказ ним у передбачений законодавством строк оскаржено не було.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача у нездійсненні перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди - протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

У спірний період 2016-2017 р.р. порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначався Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі Інструкція 260).

Відповідно до пп.30.1 - 30.3 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294, яка втратила чинність 01.03.2018 року (далі Постанова №1294), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, серед іншого, допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889, яка втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова №889) закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Згідно з п.п.1 п.1 Постанови №889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади, зокрема, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (п.2 Постанови №889).

Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2025 №226 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 06.09.2021 року, позивачу протягом спірного періоду 2016-2017 року нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова винагорода. Отже, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода у спірний період за 2016-2017 р.р. мала постійний (систематичний) характер.

Спірним між сторонами є склад грошового забезпечення позивача, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідачем не заперечується, що при нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки, до складу грошового забезпечення, з якого обчислювались такі допомоги, не враховано щомісячної додаткової винагороди, яка систематично виплачувалась позивачу відповідно до Постанови №889.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Оскільки перед звільненням на підставі Постанови №889 додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Крім того, у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та з огляду на те, що додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу у період з січня 2016 по грудень 2017 року, то позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

З метою поновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Водночас, перерахунок та виплата позивачу грошового забезпечення в цій частині ще не здійснений.

За таких обставин, вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 є передчасними, адже спору в цій частині фактично не існує.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає доводи відповідача щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з цим позовом, враховуючи наступне.

По-перше, відповідачем не подано у відповідності до вимог КАС України клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

По-друге, Верховний Суд у постанові від 07.09.2023 у справі №620/1201/23 сформував правовий висновок, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 відступила від правових висновків КАС ВС у постановах від 29.01.2025 у справі №500/6880/23, від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, від 23.01.2025 у справі №400/4829/24, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 12.09.2024 у справі №200/5637/23 та сформувала наступну правову позицію щодо застосування статті 233 КЗпП України.

Так судова палата дійшла висновку, що правове регулювання здійснюється таким чином: - правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); - у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує останні правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права та оскільки спірні правовідносини стосуються періоду з 24.02.2022 по 13.05.2022, тобто до 19 липня 2022 року, такі правовідносини не обмежуються жодним строком. Отже, звертаючись до суду з цим позовом, позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 14, 44, 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки без урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва