Справа № 460/12563/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12563/24 пров. № А/857/12186/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, головуючий суддя Максимчук О.О., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову винагороду відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 04.01.2023 року по 31.01.2023 з розрахунку за день пропорційно часу перебування та стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 20100,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 року №1001, пропорційно перебуванню в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 за період з 01.06.2023 року по 05.10.2023 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він з 03.10.2022 року по 29.11.2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час виконання бойового завдання отримав поранення. Абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, однак відповідач такої доплати позивачу у зв`язку з його пораненням та перебуванням на лікуванні не нараховував та не виплачував. Окрім того, позивач зазначає, що звертався до відповідача з рапортом про виплату йому грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» від 15.09.2023 року №1001 в сумі 20100 грн, однак відповідач відповіді на вказане звернення не надав та нарахування грошового забезпечення не провів. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що зазначались ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач є учасником бойових дій і з 03.10.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді страшого стрільця, що підтверджується наявним в матеріалах справи військового квитка серії НОМЕР_2 від 05.09.2022 року та посвідченням серії НОМЕР_3 від 27.03.2024 року.

Позивач з 20.01.2023 року по 29.11.2023 року на підставі наказу №20-10 перебував у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям на лікування після отриманої травми, що підтверджується наявним в матеріалах справи військовим квитком серії НОМЕР_2 від 05.09.2022 року.

14.01.2023 року позивач вибув до пункту постійної дислокації після виконання бойового завдання, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року №14.

З 17.01.2023 року позивач вибув на лікування в амбулаторію загальної практики сімейної медицини, смт. Клевань Рівненської області на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 року №17.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки із медичної карти стаціонарного хворого №275/17 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВЧ НОМЕР_4 з 23.01.2023 року по 31.01.2023 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_4 від 31.03.2023 року позивачу постановлено наступний діагноз та причинний зв`язок захворювання: наслідки мінно-вибухового акуботравматичного ураження вух 04.01.2023 року без порушення слуху. Наслідки холодової травми відмороження пальців обох стоп І-ІІ ст. 01.2023 у вигляді дистальної полінейропатії нижніх кінцівок з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не представлена. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дані травми відносяться до легких. Придатний до військової служби.

15.02.2024 року позивач звернувся з заявами до командира військової частини НОМЕР_1 , в яких просив виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за період лікування з 04.01.2023 року по 31.01.2023 року та щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 20100,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 №1001, пропорційно перебуванню в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 за період з 01.06.2023 року по 05.10.2023 року.

Відповіді на вказані заяви командир ВЧ НОМЕР_1 не надав та матеріали справи не містять доказів зворотного.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2023 року №335 позивача з 29.11.2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивачу в лютому 2023 за січень 2023 нараховано додаткову винагороду за 14 днів в розмірі 45161,29 грн, з березня по травень 2023 нараховано грошове забезпечення в розмірі 23934,14 грн щомісячно, в червні 2023 року (разом з одноразовою допомогою за контрактом) нараховано 2787,74 грн та 19550,28 грн, з липня по вересень 2023 нараховано грошове забезпечення в розмірі 522,05 щомісячно, з жовтня по грудень 2023 в розмірі 652,56 грн щомісячно.

Не погодившись з діями відповідача щодо не виплати грошового забезпечення в повному обсязі, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дійсно отримав травму, однак під час проходження військової служби, а не у зв`язку із захистом Батьківщини, що є однією з передумов для нарахування та виплати йому додаткової грошової винагороди відповідно до Постанов №168 та №1001.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 року, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 1 - 4 ст. 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та №69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року, прийнято постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року №217 і від 22.03.2022 року №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 року постановою Кабінету Міністрів України №400 до Постанови №168 внесено зміни, згідно з якими, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, належить включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до пункту 11 Розділу XXXIV Порядку 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

У Довідці слід обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

При цьому Постановою №168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода.

При цьому, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як слідує з матеріалів справи, у період з 23.01.2023 року по 31.01.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №275/17.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_4 від 31.03.2023 року позивачу постановлено наступний діагноз та причинний зв`язок захворювання: наслідки мінно-вибухового акуботравматичного ураження вух 04.01.2023 року без порушення слуху. Наслідки холодової травми відмороження пальців обох стоп І-ІІ ст. 01.2023 у вигляді дистальної полінейропатії нижніх кінцівок з незначним порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не представлена. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дані травми відносяться до легких. Придатний до військової служби.

Колегія суддів, звертає увагу, що у вказаній довідці вказано: Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

При цьому, в матеріалах справи наявний наказ Командира ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 14.01.2023 року, відповідно до якого солдат ОСОБА_1 з 14.01.2023 року вибув до пункту постійної дислокації після виконання бойового завдання.

Відтак, у суду немає жодних сумніві про те, що військова служба позивача пов`язана із захистом Батьківщини.

Формулювання в довідці «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» замість «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини» не може позбавити особу у виплаті додаткової винагороди, оскільки факт проходження військової служби позивача безпосередньо пов`язаний із захистом Батьківщини, та відбувався виконуючи саме бойові завдання.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, через що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими.

Крім цього, Постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2023 року №1001 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, абзаци шостий і сьомий пункту 1-1 викладено в такій редакції:

Розмір додаткової винагороди за категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) встановлюється згідно з додатком.

Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень..

Відповідно до п. 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема: "Непридатний":

до військової служби;

до військової служби за контрактом;

для підготовки до участі у МО; до участі у МО;

до служби (роботи) у національному персоналі; до навчання у ВВНЗ; до служби на підводних човнах, надводних кораблях, морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення;

до навчання в учбовій частині за спеціальністю водолаза, водолаза-глибоководника, акванавта;

до підводного водіння танків;

до роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами;

до служби у військовому резерві (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається);

до служби на підводних човнах, придатний до служби на надводних кораблях (при цьому постанова про придатність до військової служби не приймається);

до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців (постанова приймається під час дії воєнного стану);

до подальшого проходження зборів (постанова приймається щодо призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів).

Таким чином, непридатність до служби в Десантно-штурмових військах не є тотожним поняттю непридатність до військової служби загалом.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_4 від 31.03.2023 №3504 позивача визнано непридатним до військової служби у десантно штурмових військах, відтак він не набув права на виплату додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень, на підставі Постанови КМУ №1001, через що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №460/12563/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплатити ОСОБА_1 грошової винагороди, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 04.01.2023 року по 31.01.2023 року з розрахунку за день пропорційно часу перебування та стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 04.01.2023 року по 31.01.2023 року з розрахунку за день пропорційно часу перебування та стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич