Справа № 712/1477/25
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/1477/25 Головуючий у 1 інстанції: Чаплін Н.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2560/М/2024 від 09.12.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП;

- закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків шляхом зазначення відомостей про дату отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, дати коли позивач отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності № 2560/М/2024 від 09.12.2024, яка долучена до позовної заяви, доказів отримання оскаржуваної постанови 21.01.2025 чи 27.01.2025, долучення до позову належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропущення строку звернення з позовом до адміністративного суду.

На виконання вказаної ухвали від представника позивача адвоката Шкварко В.В. 12.02.2025 надійшло клопотання, у якому вона просила долучити до матеріалів справи докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 27.01.2025.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що у наданий судом десятиденний строк позивач повністю не виконав вимоги ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2025, а тому на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що повернення позовної заяви суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 КАС України).

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вже було зазначено вище, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом зазначення відомостей про дату отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, дати коли позивач отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності № 2560/М/2024 від 09.12.2024, яка долучена до позовної заяви, доказів отримання оскаржуваної постанови 21.01.2025 чи 27.01.2025, долучення до позову належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропущення строку звернення з позовом до адміністративного суду.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що на адресу суду 12.02.2025 надійшло клопотання та документи на усунення недоліків, однак вищевказані недоліки не усунуто в повному обсязі, оскільки представником позивача надані лише докази щодо отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, однак обставин та дати отримання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено, доказів дати отримання постанови не долучено, причини пропуску строку та докази їх поважності не зазначені та не долучені.

Тобто, колегія суддів констатує, що причиною повернення адміністративного позову позивачу є незазначення обставин та дати отримання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, недолучення доказів дати отримання постанови, незазначення причини пропуску строку та недолучення доказів їх поважності.

Колегія суддів звертає увагу, що дійсно позивачем не було надано всіх запропонованих в ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2025 документів та доказів, однак, суд апеляційної інстанції з судом першої інстанції не може погодитись щодо наявності за вказаних обставин підстав для повернення позову, оскільки в позовній заяві позивачем подавалось клопотання про поновлення строку для звернення з даним позовом до суду, в якому зазначалось, що постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2560/М/2024 від 09.12.2024 позивач не отримував, а про її існування дізнався 27.01.2025 (а.с. 31) в день коли останньому було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2025 (ВП № 76835429) з виконання спірної постанови відповідача. Саме з цих підстав на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2025 позивач не міг надати докази отримання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2560/М/2024 від 09.12.2024.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявні адвокатські запити від 27.01.2025 та від 29.01.2025 щодо надання відповідачем, зокрема, постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2560/М/2024 від 09.12.2024 та доказів її направлення позивачу. В той же час, доказів про надання ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений законом строк відповідей на зазначені адвокатські запити матеріали справи не містять.

В огляду на вищевикладене, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Також, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011р. №19-рп/2011 підкреслив значимість положень ст.55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій або ж бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У КАС України конституційне право особи на звернення до суду конкретизоване в ч. 1 ст. 5, за змістом якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Водночас, за змістом ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, п.п.50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п.29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом». Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Однак, надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, п.25).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France2 та «Nunes Dias v. Portugal»).

Проте, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені обставини неможливості повернення позовної заяви з підстав неусунення її формальних недоліків, дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що безпідставно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт незаконності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.