Справа № 240/35600/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Житомир справа № 240/35600/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з 30 жовтня 2023 року, з урахуванням заробітної плати в період роботи на посаді водія в Коростишівський ПМК -159 тресту «Житомирводбуд» з 21.10.1982 по 10.01.1997 року, що зазначена в довідках про заробітну плату № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022 ВАТ « Житомирводбуд »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 30 жовтня 2023 року, з урахуванням заробітної плати в період роботи па посаді водія в Коростишівський ПМК -159 тресту «Житомирводбуд» з 21.10.1982 по 10.01.1997 року, що зазначена в довідках про заробітну плату № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022 ВАТ «Житомирводбуд».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача, в якій просив перерахувати пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітку в період роботи на посаді водія в Коростишівський ПМК -159 тресту «Житомирводбуд» з 21.10.1982 по 10.01.1997 року, залучивши довідки про заробітну плату №№ 1/35,1/36,1/37 від 22.11.2022 ВАТ «Житомирводбуд». Однак отримав відмову у перерахунку пенсії. Вказану відмову вважає протиправною.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову. Заперечуючи позовні вимоги, вказує, що позивачем заява, визначеного зразка про перерахунок пенсії, з усіма долученими документами, не надавалася, офіційної відмови позивач не отримував від управління, а отримав роз`яснення. Також вказує, що провести перевірку довідок від 22.11.2022, які видані Головою правління ВАТ Житомирводбуд (), неможливо у зв`язку із тим, що реквізити довідок (назва підприємства, печатка, прізвище керівника) не відповідають даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Згідно з Витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, за даним кодом зареєстрована юридична особа ПАТ «Житомирінвест», керівник Сподін Сергій Юрійович.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.12.2022.

30.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату №№ 1/35,1/36,1/37 від 22.11.2022 ВАТ «Житомирводбуд»..

Листом від 29.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомлено, що заяву позивача розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян", зазначено, що провести перевірку довідок від 22.11.2022, які видані Головою правління ВАТ Житомирводбуд (), неможливо у зв`язку із тим, що реквізити довідок (назва підприємства, печатка, прізвище керівника) не відповідають даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Згідно з Витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, за даним кодом зареєстрована юридична особа ПАТ «Житомирінвест», керівник Сподін Сергій Юрійович.

Вважаючи свої права порушеними протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивач звернувся до суду з позовом.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду №133 від 17.07.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 240/35600/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 справа №240/35600/23 розподілена на суддю Токареву М.С.

Ухвалою суду від 25.07.2024 справу прийнято до провадження, та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IVпенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що розмір пенсії за віком є індивідуальним, оскільки залежить від набутого особою страхового стажу і отримуваної заробітної плати, та обчислюється як добуток осучасненої заробітної плати на коефіцієнт страхового стажу.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, врегульований статтею 40 Закону №1058-IV, згідно з частиною першою якої, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1, в редакції на момент спірних правовідносин).

Згідно абзацу 2 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Зміст вищезазначених норм свідчить, що за бажанням пенсіонера при визначенні розміру його пенсії може бути врахована заробітна плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд, набутого до 30 червня 2000 року. При цьому, умовою за якої заробітна плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу враховується при визначенні розміру пенсії є підтвердження довідки про таку заробітну плату первинними документами чи іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату тим підприємством, де працював заявник, його правонаступником чи архівними установами.

Згідно поданої позовної заяви, підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стала протиправна, на його переконання відмова у здійсненні йому перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за період його роботи в Коростишівський ПМК -159 тресту « Житомирводбуд » з 21.10.1982 по 10.01.1997.

При цьому, суд встановив, що відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, вказаної в довідках про заробітну плату № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022 ВАТ « Житомирводбуд », Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило про не підтвердження вказаних довідок первинними документами.

За правилами частини 1 статті 40 Закону №1058 обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. При цьому, у випадку, якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Абзацом другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) визначено, що до заяви про призначення пенсії, за бажанням пенсіонера, може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець, його правонаступник або відповідна архівна установа, на зберіганні якої знаходяться первинні документи, мають право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться в первинних документах по заробітній платі за відповідний період.

При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Дослідивши під час розгляду справи довідки про заробітну плату № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022 ВАТ « Житомирводбуд », суд встановив, що в них міститься інформація про те, що довідки видані на підставі особових рахунків за 1982-1988, 1989-1995, 1996-1997 роки, які знаходяться за адресою м. Житомир, вул. Київська, 81.

Крім того, позивачем було долучено відповідь на адвокатський запит №1-0.1340.9142-142- від 18.10.2023, відповідно до якої ПАТ «Житомирінвест» є правонаступником ВАТ «Житомирводбуд». На підтвердження вказаного надано витяг з статуту ПАТ «Житомирінвест».

Таким чином, довідки від № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022 про заробітну плату ОСОБА_1 в період з жовтня 1982 року по січень 1997 року, міститься як відомості про первинні бухгалтерські документи на підставі яких, ці довідки видавалась, так і інформацію про місцезнаходження вказаних первинних документів. Крім того, в цих довідках вказано інформацію про те, що не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за періоди, зазначені в довідках.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналогічні положення закріплені й у підпункті 6 пункту 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, відповідно до якого Головне управління Фонду має право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з статтею 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, підтвердження відомостей, наданих для призначення (перерахунку) пенсії встановлюється за результатами перевірки підстав їх видачі, яка проводиться спеціалістами органів Пенсійного фонду України на підприємствах (установах, організаціях). Під час таких перевірок обов`язково використовуються первинні документи: це і книги наказів, і відомості про нарахування заробітної плати, а також особові рахунки працівників, які підтверджують достовірність даних, зазначених у довідках для призначення та перерахунку пенсій.

Виходячи з викладеного, органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Разом з тим, суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17(адміністративне провадження №К/9901/24469/18).

Відтак, зміст вищезазначених норм свідчить, що достовірність інформації про розмір заробітної плати позивача, зазначеної в довідках № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022, та її відповідність первинним документам, має встановлюватись саме пенсійним органом, шляхом реалізації ним повноважень, наданих йому частиною 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме, шляхом витребування пенсійним органом відповідних первинних бухгалтерських документів, на підставі яких ці довідки видавались, або ж реалізації ним повноважень на проведення перевірки обґрунтованості видачі таких довідок та достовірності вказаних в них відомостей про розмір заробітної плати.

Однак, як свідчать матеріали справи вказаних дій Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке розглядало заяву позивача про перерахунок йому пенсії на підставі довідок № 1/35, №1/36, № 1/37 від 22.11.2022, не вчинило, тим самим не дотрималось вимог пунктом 4.7. Порядку №22-1 щодо встановлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд зазначає, що ані норми Закон № 1058-IV, ані норми Порядку №22-1 не покладають на особу обов`язку надавати пенсійному органу разом із довідкою про заробітну плати, яку він хоче врахувати при визначенні розміру пенсії, первинні документи, на підстав яких така довідка видана. Підтвердження відомостей про заробітну плату, наданих для перерахунку пенсії, встановлюється за результатами перевірки підстав видачі довідки про заробітну плату та відповідності інформації в цій довідці первинним документам по заробітній платі, яка проводиться органами Пенсійного фонду України на підприємстві (установах, організаціях) чи в архівній установі, які таку довідку видавали..

Спірним у даній справі, крім іншого, є форма та зміст заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу

Суд наголошує, що зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника - переведення перерахунку його пенсії.

Разом із цим, на зазначену заяву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській надано лист.

При цьому, відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

У силу частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачу, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов`язком суду, який має приймати рішення в межах позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право (за наявності підстав для цього).

Поряд з цим, правила адміністративного судочинства допускають випадки, коли суд може вийти за межі вимог позову, зокрема, у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно ним обраним для ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.

Суд зауважує, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером спірних відносин та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, порушення яких встановлено судом.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

А відповідно до частин першої, другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Отже, невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

Поряд з цим, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

При цьому суд враховує, що за висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. А втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права позивача має відповідати завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Враховуючи те, що відповідачем заяву позивача від 30.10.2023 фактично не розглянуто належним чином та за результатами її розгляду не прийнято відповідне рішення, то в даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви у встановленому законодавством порядку та неприйняття відповідного рішення за результатами її розгляду.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача відповідно до встановлених у справі обставин та висновків суду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву від 30.10.2023 про перерахунок пенсії, із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням правових висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.10.2023, у встановленому законодавством порядку та неприйняття відповідного рішення за результатами її розгляду.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.10.2023 про перерахунок пенсії, із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням правових висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

22.05.25