Справа № 280/573/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Дніпросправа № 280/573/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року

у адміністративній справі № 280/573/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не завершення з 23.07.2022 по теперішній час розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , розпочатого згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №523 від 19.07.2022, та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України протягом трьох діб з дня набрання законної сили цим рішенням суду завершити розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , розпочате згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №523 від 19.07.2022 та надати ОСОБА_1 за наслідками такого розслідування документи відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1346 від 27.12.2002. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі вважаючи його незаконно ухваленим в частині, яка стосується відмови судом у визнанні протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо не призначення розслідування факту отримання травми ОСОБА_1 відповідно вимог Порядку 1346 в період з 25.02.2022 по 19.07.2022, оскільки в позовній заяві ним наводився вичерпні докази противоправної бездіяльності відповідача у зазначеній частині, а суд першої інстанції не заперечуючи очевидну протиправну бездіяльність відповідача щодо не призначення розслідування факту отримання травми ОСОБА_1 відповідно вимог Порядку 1346 в період з 25.02.2022 по 19.07.2022, відмовив у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині аргументуючи це тим, що не наведено обставин та необґрунтовано яким чином задоволення цих вимог відновить його порушені права, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.02.2024 в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо не призначення розслідування факту отримання травми ОСОБА_1 відповідно вимог Порядку 1346 в період з 25.02.2022 по 19.07.2022, та ухвалити нове рішення по справі, яким повністю задовільнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що оскаржувана ним у цій справі протиправна бездіяльність відповідача в частині призначення розслідування факту отримання травми ОСОБА_1 відповідно вимог Порядку 1346 в період з 25.02.2022 по 19.07.2022 унеможливлює отримання позивачем будь-яких страхових виплат, пенсії, пільг тощо, оскільки травма була отримана ним під час виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 1 від 24.02.2022, що підтверджується довідкою про безпосередню участь, у звязку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за висновком військово-лікарської комісії до свого виключення зі списків військової частини, з 25.02.2022 по 11.07.2022, а тому згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за цей період він мав отримувати додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень на місяць, яка не виплачена йому по теперішній час. Тобто, на переконання позивача відповідач саме 25.02.2022 року мав призначити розслідування факту отримання травми ОСОБА_1 відповідно вимог Порядку 1346 та провести його у встановлені строки і надати на розгляд військово-лікарської комісії відповідні документи про отримання травми, яка в свою чергу мала пов`язати травму із захистом Батьківщини, а в день виключення зі списків військової частини 11.07.2022 відповідач мав виплатити усі суми додаткової винагороди, які йому належать, підготувати документи на отримання мною страхових виплат та належної пенсії, але своєю протиправною бездіяльністю відповідач позбавив його цих виплат.

Підсумовуючи наведене, позивач вважає, що суд першої інстанції фактично виправдовує очевидні, свідомі протиправні дії (бездіяльність) відповідача тільки на підставі того, що позивач ретельно не розписав всі виплати, яких він позбавлений в наслідок цього свавілля, що в свою чергу позбавляє його можливості належним чином захистити і відновити свої порушені права, та допомагає відповідачу уникнути відповідальності за свої протиправні дії і заохочує його вдаватися до подібних дій в подальшому, порушувати права інших осіб, чим створює дуже небезпечний прецедент.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відзиву, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача і для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі підстав, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав стала бездіяльність відповідача в частині не призначення та не проведення розслідування обставин отримання ним під час виконання бойового завдання поблизу м. Василівка, Запорізької області 24.02.2022 травм, які у подальшому стали підставою для звільнення його з військової служби за станом здоров`я і визнання 20.07.2022 рішенням МСЕК інвалідом другої групи, що саме за твердженням позивача унеможливлює отримання ним будь-яких страхових виплат, пенсії, пільг, тощо.

За позицією відповідача у цій справі, розслідування нещасного випадку з позивачем призначено та проводиться з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 1346 від 27.12.2002 (далі - Порядок № 1346), але на теперішній час у військової частини відсутні необхідні документи для завершення розслідування нещасного випадку, а саме: схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події, стан технічних засобів, які можуть міститися у матеріалах кримінального провадження, порушеного за фактом отримання травм позивачем (порушення правил водіння бойових машин), до якого військова частина не будучи стороною кримінального провадження не має процесуального доступу задля отримання вказаних документів.

Разом з тим, за твердженням самого позивача, відповідач в порушення вимог Порядку №1346 призначив розслідування нещасного випадку відповідно до розділу 3 вказаного Порядку лише після п`яти місяців бездіяльності, а провівши службове розслідування, відповідач дійшовши висновку про неможливість надати оцінку діям позивача дійсно звертався до органів досудового розслідування, але у той же час відповідач відмовився брати до уваги результати проведеного в рамках кримінального провадження слідчого експерименту і складеного на підставі матеріалів кримінального провадження та даних, отриманих в ході слідчого експерименту, висновку судової експертизи № СЕ-19/108-23/6263-ІТ посилаючись на те, що ним (відповідачем) вже проведено було проведено службове розслідування, але у той же час, відповідачем не прийнято відповідне рішення у звязку з не завершенням розслідування і не надано йому (позивачу) передбачені Порядком № 1346 документи.

З урахуванням наведених обставин, дослідивши долучені до матеріалів адміністративної справи письмові докази та оцінивши їх на предмет юридичного значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника артилерії родів військ і служб в/ч НОМЕР_1 24.02.2022 під час виконання бойового завдання поблизу АДРЕСА_1 був збитий невстановленим водієм невстановленої бойової машини РСЗВ «Ураган», внаслідок чого отримав тяжкі травми - множинні переломи попереко-крижового відділу хребта та кісток тазу, у звязку з чим 25.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 217 було призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача, за наслідками проведення якого 24.02.2022 було складено висновок, згідно якого запропоновано вважати підтвердженим факт участі у дорожньо-транспортній пригоді та отримання тяжких тілесних ушкоджень позивачем та закінчити службове розслідування. Одночасно, у зазначеному висновку зазначено за необхідне вважати неможливим встановити наявність або відсутність вини позивача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 24.02.2022, що призвело до отримання ним тяжких тілесних ушкоджень, а про проведення службового розслідування повідомити керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері по даному факту, для прийняття правового рішення із надісланням матеріалів даного службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 523 з метою проведення розслідування нещасного випадку та виконання п.3.5 наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 «Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» було створено комісію для проведення розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, з визначенням періоду його проведення з 19.07.2022 по 22.07.2022.

У звязку зі зверненням ОСОБА_1 16.08.2022 року на гарячу лінію МВС України, ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено позивачу листа вих.№3/9/5-1552 від 15.09.2022 (а.с.32звор-33), яким повідомлено, що «під час проведення службового розслідування встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась за участю військовослужбовців та спеціальної військової техніки, потерпілим були отримані тяжкі тілесні ушкодження, тому подія підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.415 КК України, а з пояснень свідків події отримано інформацію про те, що ДТП можливо трапилось внаслідок порушення правил дорожнього руху та особистої безпеки підполковником ОСОБА_1 . У ході службового розслідування було встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди: не були викликані правоохоронні органи для повного та об`єктивного фіксування події; не було складено протоколу огляду місця події; не було встановлено особу водія РСЗВ «УРАГАН», який скоїв наїзд на підполковника ОСОБА_1 ; не проводились необхідні експертизи; рішення правоохоронних органів, щодо наявності кримінального правопорушення в діях військовослужбовця водія РСЗВ «УРАГАН» не приймалось, і судовими органами не виносилися рішення щодо притягнення або звільнення від відповідальності осіб, які стали учасниками ДТП. Усі перелічені вище дії не були вчинені у зв`язку із веденням бойових дій та захопленням військовими рф населеного пункту Василівка. Але, як було також встановлено в ході службового розслідування, встановлену процедуру обліку факту кримінального правопорушення не було дотримано, що унеможливило отримання відповідних доказових матеріалів».

Одночасно, у вказаному листі ІНФОРМАЦІЯ_2 вих.№3/9/5-1552 від 15.09.2022 позивач був проінформований, що «в рамках проведення службового розслідування, неможливо встановити, чи було допущено підполковником ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, ним було отримано тяжкі тілесні ушкодження, тому про результати проведення службового розслідування було повідомлено керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури в військовій та оборонній сфері по даному факту, для прийняття правового рішення, із надісланням матеріалів даного службового розслідування, і від другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополі 15.09.2022 було отримано витяг з ЄРДР №0000312 від 19.07.2022 про внесення відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, а у зв`язку з тим що, кримінальне провадження № 0000312 не завершено, акти розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та за формою Н-1* (НТ*) будуть видані після прийняття відповідного рішення по справі.».

Колегією суддів встановлено, що саме вищевикладена позиція відповідача у цій справі, що фактично підтримана ІНФОРМАЦІЯ_1 , призвела до протиправного не проведення та не закінчення відповідачем протягом тривалого часу розслідування обставин отримання травми ОСОБА_1 і не надання останньому документів про причини та обставини поранення (травми або каліцтва), внаслідок саме чого позивач не має можливості отримати будь-які страхові виплати, пенсії, пільг та тощо, у звязку з чим судом першої інстанції правильно під час вирішення спору у цій справі було проаналізовано у розумінні вимог ст.19 Конституції України положення затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, яким саме і врегульовано питання, що пов`язані з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано посилаючись на положення п. 3.1. Порядку №1346 акцентував увагу на тому, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги, а керівник (посадова особа), у свою чергу згідно з п.3.2. Порядку №1346 зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС, і якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, … та зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

За наведених у попередньому абзаці положень Порядку №1346 суд першої інстанції в рішенні наголосив на протиправності не закінчення відповідачем розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, дня отримання ним травми, тобто, з 24.02.2022 та протягом більш ніж два роки, і яке не завершено навіть до часу звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у цій справі, що за висновками суду першої інстанції свідчить про протиправність бездіяльності відповідача щодо не завершення розслідування нещасного випадку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №523 від 19.07.2022, за змістом якого комісію щодо розслідування нещасного випадку відповідно до Порядку № 1346 створено саме у звязку з отриманням начальником артилерії родів військ і служб військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 травми (поранення) 25.02.2022 року.

Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі було встановлено та у рішенні чітко зазначено про протиправність невиконання відповідачем вимог п.3.1. та п.3.2. Порядку №1346, але у звязку з тим, що вказана бездіяльність відповідача продовжується та триває вже більше ніж понад два роки, суд першої інстанції правильно у контексті заявлених у цій справі позивачем вимог акцентував увагу на тому, що сам по собі окремий факт протиправної бездіяльності відповідача щодо не призначення розслідування факту отримання травми позивачем відповідно вимог Порядку № 1346 в період з 25.02.2022 по 19.07.2022 не призведе до відновлення вже порушених прав позивача, а тому суд обґрунтовано проаналізувавши положення п.2.2. п.2.4. п.3.8. п.3.10. п.3.11. п.3.12. п.3.14. п.4.6. п.4.8. п.4.9 Порядку №1346 обговорив обставини та підстави не завершення відповідачем службового розслідування по факту травмування позивача і не видачі позивачу відповідних передбачені Порядком № 1346 документів, що необхідні для отримання позивачем страхових виплат та належної пенсії, тощо.

Колегія судів погоджується з наведеною позицією суду першої інстанції, оскільки сам факт протиправної бездіяльності відповідача, допущеної внаслідок не документування належним чином усіх обставин події, внаслідок якої стався нещасний випадок з позивачем є беззаперечно встановленим, і самим відповідачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 не спростовується, що також підтверджено наведеною в листі вих.№3/9/5-1552 від 15.09.2022 (а.с.32звор-33) інформацією про те, що під час проведення службового розслідування встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди не були викликані правоохоронні органи для повного та об`єктивного фіксування події, не було складено протоколу огляду місця події, також як і не було проведено необхідних експертиз та встановлювалася особа водія РСЗВ «УРАГАН», який скоїв наїзд на підполковника ОСОБА_1 , а самим позивачем не обґрунтовано суду яким чином задоволення його вимог про визнання лише протиправною бездіяльності відповідача у період з 25.02.2022 по 19.07.2022 призведе до відновлення його прав, порушення яких продовжується відповідачем до теперішнього часу.

Відповідно до наведених у попередньому абзаці обставин, а також враховуючи, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 217 від 25.02.2022 про розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача було повідомлено керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері з надісланням матеріалів службового розслідування для прийняття правового рішення, але у подальшому відповідач фактично самоусунувся від вчинення передбачених Порядком №1346 дій лише з посиланням на неможливість закінчення розслідування нещасного випадку до отримання ним рішення органу досудового розслідування у вигляді постанови, у якій було б зафіксовано наявність або відсутність в діях позивача порушення ПДР колегія суддів визнає правомірними висновки суду першої інстанції у цій справі про протиправність бездіяльності відповідача в цілому і про безпідставність тверджень відповідача щодо підстав не завершення службового розслідування у звязку з тим, що дії позивача можуть підпадати під обставини, визначені п.3.11 Порядку, а саме: настання нещасного випадку під час скоєння злочинів або інших правопорушень (не дотримання Правил дорожнього руху) та порушення позивачем, як потерпілим, службової (трудової) дисципліни відповідно до ст.11 СВ ЗСУ.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції у даному спірному випадку обґрунтовано виснував, саме визнання протиправною бездіяльності відповідача в цілому внаслідок якої не завершено розслідування нещасного випадку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №523 від 19.07.2022 і зобов`язання відповідача вчинити певні дії є належним та єдиним ефективним заходом порушених прав позивача, а кваліфікація окремих дій посадових осіб, допущених під час проведення службового розслідування з приводу нещасного випадку з позивачем, у тому числі і стосовно невідповідності вимогам Порядку 1346 проведеного службового розслідування в період з 25.02.2022 по 19.07.2022, віднесено законодавцем до повноважень правоохоронних органів, і не є компетенцією адміністративного суду. Відповідно, у колегії суддів відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в оскаржуваній ним частині рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин і наданої їм правової оцінки протиправної бездіяльність відповідача щодо не завершення розслідування нещасного випадку з 23.07.2022 по теперішній час, а також визначеного судом способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов