Справа № 380/28380/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 травня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши заяву про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Визнана протиправною відмова Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти подану ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

19.02.2025 Львівський окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 в частині неприйняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Зобов`язав Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області вжити заходи щодо усунення порушень статті 129-1 Конституції України шляхом прийняття поданої ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

21.03.2025 позивач подала до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23, в якій просить:

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області подати протягом 10 днів звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23.

Необхідність встановлення судового контролю ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що станом на дату звернення до суду із цією заявою рішення суду від 29.07.2024 залишається невиконаним.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, зобов`язаний діяти виключно відповідно до законодавства України, проте останній ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, ігнорує висновки суду, діє всупереч приписам чинного законодавства України.

Так, після винесення судом окремої ухвали, якою констатовано факт невиконання відповідачем судового рішення, зокрема, факт неприйняття декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, Головне управління ДМС у Львівській області не вчинило жодних дій, спрямованих на усунення порушень законодавства України та належного виконання рішення суду.

Зауважує, що Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" фактично регламентовано документальне підтвердження прийняття від особи або документа про припинення іноземного громадянства, або декларації про відмову від іноземного громадянства видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта.

Отже, на думку позивача, не оформлення Головним управлінням ДМС у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 довідки про реєстрацію громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України є додатковим підтвердженням невиконання відповідачем рішення суду.

Стверджує, що факт невиконання судового рішення також підтверджується рішеннями державного виконавця, який в межах виконавчого провадження № 76781322 двічі 13.02.2025 та 12.03.2025 виносив постанови про накладення на боржника - Головне управлінням ДМС у Львівській області штрафу за невиконання судового рішення.

Наведене вище свідчить про відсутність у боржника наміру виконувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23.

Відтак, єдиним способом для відновлення порушеного права ОСОБА_1 та забезпечення реального виконання судового рішення є встановлення судом судового контролю за його виконанням шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.03.2025 заява передана судді Кисильовій О.Й.

27.03.2025 відповідач подав заперечення на заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 382 КАС України, в якому вказує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 Головне управління ДМС у Львівській області прийняло подану ОСОБА_1 декларацію від 23.10.2023 про відмову від іноземного громадянства, про що заявницю повідомлено рекомендованими листами від 25.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15159-24 та від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24.

Тобто, декларація прийнята у спосіб, як це зазначено у резолютивній частині рішення суду, та Головне управління ДМС у Львівській області не відмовляло позивачу у її прийнятті, як це невірно вказує представник позивача. Відповідач жодним чином не вказував про відмову у прийнятті декларації позивача. У рішенні суду виключно вказано про зобов`язання відповідача прийняти у позивача подану нею декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, що і було зроблено на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та в свою чергу відсутнє зобов`язання видати позивачу довідку та паспорт громадянина України.

Обставини та правові підстави надання таких окремих адміністративних послуг не були предметом судового дослідження у справі № 380/28380/23, тому вимога ОСОБА_1 про видачу довідки та паспорта на етапі виконання рішення суду є фактично виходом за межі позовних вимог та резолютивної частини рішення суду вже після набрання чинності судовим рішенням.

Окрім цього, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 не надала суду доказів звернення за наданням вказаних адміністративних послуг, та не надала в якості доказу управлінське рішення про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України. Відповідно, відповідач вважає, що у межах наявного спору, слід розмежовувати прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та окремі адміністративні послуги щодо оформлення та видачі довідки і паспорта громадянина України.

Відповідач зауважує, що станом на сьогодні інші громадяни російської федерації, які хочуть набути громадянство України, подають відповідачу довідки про припинення громадянства російської федерації саме в період повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну.

Головне управління ДМС у Львівській області вважає, що ОСОБА_1 правомірно повідомлено, що видача довідки про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для одержання документів, що підтверджують громадянство України є неможливою, оскільки подана ОСОБА_1 декларація від 23.10.2023 не відповідає вимогам законодавства про громадянство, то її подання не створює правове підґрунтя для будь-яких дій.

У позивача наявна посвідка на постійне проживання, терміном дії до 13.12.2028, копія якої наявна в матеріалах справи.

Таким чином, на переконання відповідача, заява ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення має бути залишена без задоволення за безпредметністю, безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки відповідач виконав рішення суду з урахуванням вимог законодавства в умовах воєнного стану.

28.03.2025 позивач подала клопотання, в якому заперечує проти доводів відповідача, викладених у заяві від 27.03.2025, з огляду на таке.

У резолютивній частині рішення суду від 29.07.2024 зобов`язано відповідача прийняти подану позивачем декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації. Чинним законодавством прямо передбачено правові наслідки прийняття міграційним органом від особи декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства. Видача довідки про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта є єдиним можливим документальним підтвердженням прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства. Довести іншим способом факт прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства неможливо.

Таким чином, позивач вважає, що відмова в оформлення вказаної довідки свідчить, що декларація ОСОБА_1 не була прийнята відповідачем замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Більше того, суд зобов`язав відповідача вчинити активну дію зобов`язального характеру прийняти декларацію замість документа про припинення громадянства рф, проте Головне управління ДМС у Львівській області фактично проявило бездіяльність не повернуло назад ОСОБА_1 подану нею декларацію, а зареєструвало її виключно як вхідну кореспонденцію та долучило до матеріалів справи без настання передбачених законодавством правових наслідків.

Зазначене, на думку позивача, не може вважатися виконанням судового рішення, що вже було підтверджено окремою ухвалою суду, яка досі залишається невиконаною.

25.04.2025 позивач подала клопотання де зазначила, що Головне управління ДМС у Львівській області 23.04.2025 надало відповідь на заяву ОСОБА_1 про те, що в поданому пакеті документів наявна довідка про реєстрацію особи громадянином України від 17.02.2022 № 4650-000006778, на підставі якої було оформлене тимчасове посвідчення громадянина України. Довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для одержання паспорта громадянина України ОСОБА_1 не подавала. Під час підготовки відповіді на звернення здійснено також перевірку за обліками відділу з питань громадянства ГУ ДМС у Львівській області та встановлено, що довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 не оформлялася. З огляду на викладене, правові підстави для оформлення паспорта громадянина України у вигляді ід-картки у даному випадку відсутні.

Отже, представник позивача вказує, що Головне управління ДМС у Львівській області прямо зазначило, що правові підстави для оформлення паспорта відсутні, бо довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для оформлення паспорта громадянина України, не була подана та на ім`я ОСОБА_1 не оформлювалася.

Зазначені обставини є очевидним підтвердженням неприйняття декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації

Позивач наполягає, що декларація вважається прийнятою лише в тому разі, якщо особі забезпечено можливість оформити паспорт, що здійснюється у спосіб видачі на її ім`я довідки про реєстрацію особи громадянином України, що, у свою чергу, є підставою для оформлення паспорта громадянина України.

У разі незабезпечення такої можливості, декларація вважається не прийнятою, а є лише зареєстрованою як вхідна кореспонденція без настання жодних правових наслідків, прямо передбачених чинним законодавством, що, у цьому випадку, прямо суперечить мотивувальній та резолютивній частинам судового рішення, а також окремій ухвалі суду, залишеній без змін постановою суду апеляційної інстанції.

13.05.2025 Головне управління ДМС у Львівській області подало клопотання про долучення додаткових доказів, у якому вказує, що в порядку реалізації Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України" від 20.08.2024 № 3897-IX, постановою Кабінету Міністрів України від 07.01.2025 № 3 "Деякі питання продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України в умовах воєнного стану" визначений порядок продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України в умовах воєнного стану.

ОСОБА_1 скористалася таким механізмом, подавши заяву від 01.05.2025, та вже продовжила дію свого тимчасового посвідчення громадянина України на 12 місяців з припинення чи скасування воєнного стану в Україні, про що проставлена відповідна відмітка у посвідченні серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , яке вона отримала особисто 08.05.2025.

Таким чином, ОСОБА_1 , маючи діюче тимчасове посвідчення громадянина України, може реалізувати припинення громадянства російської федерації через треті країни, як це роблять інші заявники, що перебувають в ідентичних правовідносинах з ГУ ДМС у Львівській області, а саме - шляхом нотаріального засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства російської федерації у період дії на території України правового режиму воєнного стану згідно з постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

На думку відповідача, для належного завершення процедури набуття громадянства України ОСОБА_1 , має діючий документ - ТПГУ, а також встановлений спеціальним Законом № 3897-IX пролонгований строк з достатнім часом (12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні) саме для припинення попереднього громадянства російської федерації у встановлений спосіб. Відповідно, у позивача ще не сплив час на виконання зобов`язання припинити громадянство російської федерації. Такий термін є пролонгований спеціальним Законом № 3897-IX, а також норма спеціального закону має конструкцію щодо імперативного зобов`язання саме подати документ про припинення громадянства російської федерації та виключає альтернативу дій.

13.05.2025 представник ОСОБА_1 подала клопотання, де зазначає, що Законом України № 3897-ІХ пролонговано строк виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство для окремої категорії осіб. При цьому, зазначеним Законом не скасовано право на подачу декларації про відмову від іноземного громадянства у зв`язку з наявністю незалежних причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Наголошує, що право на подачу декларації було визнане за ОСОБА_1 судами обох інстанцій. Рішенням суду відповідача зобов`язано прийняту таку декларації замість документа про припинення громадянства рф. Отже, суд визнав за позивачем право на подачу саме декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф, вказавши, що ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф з незалежних від неї причин.

Отже, доводи Головного управління ДМС у Львівській області про те, що ОСОБА_1 повинна подати саме документ про припинення громадянства рф є такими, що прямо суперечать резолютивній та мотивувальній частинам судового рішення.

Крім того, покликання відповідача на те, що ОСОБА_1 зверталася до міграційного органу для проставлення в ТПГУ відмітки про продовження строку його дії не можуть бути обґрунтуванням для невиконання судового рішення.

ОСОБА_1 по цей час не отрила документ, на який має право після прийняття міграційним органом її декларації, та який підтверджує її громадянство України паспорт громадянина України. Відтак, єдиним документом, який посвідчує особу позивача на території України наразі є тимчасове посвідчення громадянина України.

Зауважує, що для того, щоб мати чинний документ, що посвідчує її особу на території України та можливості реалізувати свої права в Україні, позивач звернулася до Головного управління ДМС у Львівській області для продовження строку дії ТПГУ. Натомість, такі дії ОСОБА_1 не можуть бути розцінені відповідачем як можливість не виконувати рішення суду.

Вирішуючи питання подання звіту про виконання судового рішення, суд враховує таке.

За змістом п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає заяву про встановлення судового контролю у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

До таких висновків дійшов Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.12.2019 у справі № 812/333/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У рішенні від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд встановив, що рішення 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 набрало законної сили 07.11.2024.

02.12.2024 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист від 02.12.2024 № 380/28380/23 про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти подану ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

17.12.2024 старший державний виконавець Заєць О.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 76781322 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 № 380/28380/23.

13.02.2025 старший державний виконавець Заєць О.А. виніс постанову ВП № 76781322 про накладення на боржника Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №380/28380/23.

12.03.2025 старший державний виконавець Заєць О.А. виніс постанову ВП № 76781322 про накладення на боржника Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області штрафу у розмірі 10200,00 грн за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №380/28380/23.

Листом від 25.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15159-24 Головне управління ДМС України у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 прийнята подана декларація від 23.10.2023 про відмову від іноземного громадянства.

Листом від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24 Головне управління ДМС України у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 прийнята подана декларація від 23.10.2023 про відмову від іноземного громадянства, за результатами розгляду якої повідомлено, що у поданій ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 23.10.2023 причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства зазначено пункт 4 "процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюються", що не відповідає змісту пункту 4 встановленої форми 45 Наказу № 715.

Також у листі від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24 зазначено, що не здійснення процедури припинення громадянства російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України у зв`язку із розірванням дипломатичних стосунків України з рф та припиненням діяльності дипломатичних установ російської федерації на території України не визначено Законом України "Про громадянство України", як незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Порядок припинення іноземного громадянства належить до виключної компетенції уповноважених органів іноземної держави.

У листі від 23.04.2025 № Г-282/6/1601-25/4656,21/4566-25 Головне управління ДМС України у Львівській області зазначило, що під час звернення до Відділу № 4 у місті Львові Головне управління ДМС у Львівській області надало копію довідки про реєстрацію особи громадянином України від 17.02.2022 № 4650-000006778, на підставі якої ОСОБА_1 оформлене тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 . Довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для одержання паспорта громадянина України ОСОБА_1 не надавалася та не оформлялася. З огляду на викладене, правові підстави для оформлення паспорта громадянина України у вигляді ід-картки у даному випадку відсутні.

Вважаючи дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, вчинені для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 в частині прийняття поданої ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації протиправними, позивач звернулася до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Із матеріалів справи суд встановив, що Головне управління ДМС України у Львівській області у листах від 25.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15159-24 та від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24 повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 прийнята подана декларація від 23.10.2023 про відмову від іноземного громадянства.

Суд зауважує, що у листі від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24 відповідач тлумачить положення нормативно-правових актів, надаючи оцінку поданої позивачем декларації від 23.10.2023 про відмову від іноземного громадянства, як окремого документа, у той час, як рішенням суду зобов`язано прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

За змістом п. 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як зазначив Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23: "… ОСОБА_1 з об`єктивних причин не може звернутися до уповноважених органів рф із клопотанням про припинення її громадянства російської федерації та отримати документ про вихід.

Таким чином, не отримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це, суд вважає, що відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 9 Закону № 2235-III позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства".

Поряд із цим, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 380/28380/23 наголосив: "Отже, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, розірвано дипломатичні відносини між двома державами. Консульські установи країни агресора, які розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують. Відтак, позивач позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства рф від дипломатичного представництва чи консульської установи вказаної країни.

Окрім того, позивач позбавлена можливості подати заяву про вихід з громадянства рф до дипломатичного представництва чи консульської установи рф в іноземній державі через відсутність у неї дозволу на постійне проживання у відповідній іноземній державі.

У той же час, зміни у зв`язку з військовою агресією рф до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства рф з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що позивач вчинила необхідні дії для припинення громадянства рф (відповіді від консульства рф в Молдові та Туреччині), однак такі дії не призводять до певних правових результатів з незалежних від позивача причин.

У такому разі, Закон № 2235-III передбачає можливість подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

… З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у прийнятті від позивача Декларації замість документа про припинення громадянства рф...".

Беручи до уваги викладене вище, суд наголошує, що відповідач не виконав рішення суду від 29.07.2024, яким зобов`язано прийняти від позивача декларацію замість документа про припинення громадянства рф.

У даному випадку, відповідач не має дискреції щодо прийняття декларації замість документа про припинення громадянства рф, адже рішенням суду у справі № 380/28380/23 прямо зобов`язано його прийняття, враховуючи неможливість отримання такого документа через розрив дипломатичних відносин, закриття консульств РФ та відсутність у позивача дозволу на постійне проживання в іншій державі.

Попри це, суд зауважує, що зміст листа від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24 свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, фактично залишивши позивача у ситуації правової невизначеності, коли вона виконала всі передбачені законом вимоги, але позбавлена можливості отримати громадянство України через необґрунтовану відмову.

Варто відмітити, що ні у листі від 25.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15159-24, ні у листі від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24, ні у листі від 23.04.2025 № Г-282/6/4601-25/4656,21/4566-25 Головне управління ДМС України у Львівській області не підтверджує факт виконання рішення суду належним чином.

Натомість, замість констатації прийняття декларації на виконання рішення суду, тобто замість документа про припинення громадянства рф, міграційна служба фактично аналізує зміст поданої декларації, та неможливість її прийняття замість документа про припинення громадянства рф.

На переконання суду, така поведінка свідчить про продовження неправомірної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка суперечить як прямим вказівкам суду першої та апеляційної інстанцій, що встановленні судовими рішенням, так і нормам законодавства, що регулюють випадки неможливості отримання документа про припинення іноземного громадянства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Головне управління ДМС України у Львівській області не надало належних доказів виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23, а надані відповідачем листи від 25.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15159-24 та від 27.11.2024 № Г-1169/6/4601-24/4601.05/15245-24, від 23.04.2025 № Г-282/6/4601-25/4656,21/4566-25 не свідчить про його виконання.

Суд зауважує, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Таким чином, своєчасне виконання законного рішення суду гарантує захист прав та свобод особи і є одним із показників утвердження принципу верховенства права у державі.

Судовий контроль суд здійснює шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, зважаючи на те, що рішення суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/2 набрало законної сили, та відповідач його не виконав, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Відтак, суд встановлює відповідачу 30 - денний строк для подання звіту про виконання рішення суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 з дня отримання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 382-2 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 382-2 КАС України передбачено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 256, 293-295, 382, 382-1 КАС України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; ) надати суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 380/28380/23 у 30-денний строк з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 КАС України.

Суддя Кисильова О.Й.