Справа № 260/1293/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2025 року

м. Київ

справа №260/1293/24

адміністративне провадження № К/990/16259/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Білак М. В., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі №260/1293/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Нео Консул", Державна податкова служба України про визнання протиправною та скасування вимоги,

УСТАНОВИВ:

06 березня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила: витребувати у Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області акт ревізії № 13-07-08/09 від 21 грудня 2023 року з додатками; визнати протиправними і скасувати вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, викладені в пунктах 3, 4, 6, 8 листа № 130700- 14/158-2024 від 23 січня 2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано пункти 3, 6, 8 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 130700- 14/158-2024 від 23 січня 2024 року. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №260/1293/24 скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення суду залишено без змін.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2025 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишино без руху та встановлено строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали. Виявлені недоліки скаржнику запропоновано усунути шляхом подання до суду касаційної інстанції: уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, документу про сплату судового збору.

12 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла уточнена касаційна скарга та документ про сплату судового збору.

В уточненій касаційній скарзі в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду викладені у постановах від 27 листопада 2019 року у справі № 1440/1820/18, від 10 грудня 2019 року у справі № 808/6509/13-а, від 07 лютого 2020 року у справі № 803/634/17, від 14 лютого 2020 року у справі № 825/3661/15-а, від 28 лютого 2020 у справі № 808/4044/17, від 28 лютого 2020 року у справі № 2040/6542/18, від 18 березня 2020 року у справі № 826/14169/17, від 31 березня 2020 року у справі № 817/650/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 820/1286/18, від 27 травня 2021 року у справі № 160/8621/19, від 15 липня 2021 року у справі № 160/8418/19, від 17 червня 2021 року у справі № 0440/6907/18, від 16 листопада 2021 року у справі № 160/9553/18 щодо застосування пункт 1, підпункт 9 пункту 4, пункт 6 Положення №43 та статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Разом з тим Верховний Суд уже надавав пояснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстави касаційного оскарження судових рішень, однак скаржник так і не врахував зауваження, викладені Верховним Судом, зокрема в ухвалі від 06 травня 2025 року, зміст касаційної скарги є майже ідентичним попередньо поданій касаційній скарзі. Це свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавав Верховний Суд.

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, як на підставу для перегляду оскаржуваних рішень за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Разом з тим, скаржник не зазначає який саме висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові та застосований судом апеляційної інстанції, на його думку, неправильно, не указує в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Натомість касаційна скарга містить опис обставин справи, цитування норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що заявником належним чином не обґрунтовано посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржником так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а уточнена касаційна скарга є ідентичною за змістом до поданої касаційної скарги.

Отже, усуваючи недоліки касаційної скарги, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 06 травня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху щодо визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження рішення.

За наслідками не виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до частини другої статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.

Враховуючи, що у встановлений строк недоліки касаційної скарги не усунуто, касаційну скаргу слід повернути скаржнику.

Керуючись статтями 169, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі №260/1293/24 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді А. Г. Загороднюк

М. В. Білак