Справа № 520/8518/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 р. Справа № 520/8518/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/8518/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної гвардії України , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач-1), Головного управління Національної гвардії України (далі відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в повному розмірі одночасно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, подати до Комісії Головного управління Національної гвардії України заяви про нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі одночасно, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Комісії Головного управління Національної гвардії України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в повному розмірі одночасно, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Комісію Головного управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити через військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі одночасно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі №520/8518/24 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просила рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі №520/8518/24 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що подання заяви про отримання одноразової грошової допомоги є право особи, а не обов`язком. Також судом не надано оцінку даним з листа 19.12.2023 за №493-10355 від 19.12.2023 з відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Водночас, судом першої інстанції не вивчались обставини сповіщення про можливість подачі відповідної заяви, в той час як напротязі двох років звісток від ОСОБА_2 не було.

Відповідачі своїм правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористадися.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також відзиву на апеляційну скарг, в межах оскарженої частини рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та призначений на посаду старшого стрільця-навідника 3-го відділення гранатометного взводу НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

ОСОБА_3 загинув під час бойових дій.

11 жовтня 2022 року складено свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 .

У зв`язку з загибеллю чоловіка, ОСОБА_1 , звернулась до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, із заявою про виплату одноразової грошової допомоги встановленою, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Згідно з рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України було призначено членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, у наступних розмірах: дружині - ОСОБА_1 (1/2 частини) 7 500 000 грн. Щодо призначення частин одноразової грошової допомоги матері - ОСОБА_2 загиблого солдата ОСОБА_3 рішення визначено прийняти після надання відповідних документів.

Не погоджуючись з бездіяльністю щодо не виплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 (1/2 частини -7 500 000 грн), позивач звернулась до суду із даним позовом.

При цьому, Військова частина НОМЕР_1 посилалась на те, що у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про факт смерті матері загиблого - ОСОБА_2 підстав для направлення до ГУ НГУ висновку щодо можливості виплати частини одноразової грошової допомоги, яка належить матері загиблого, на користь ОСОБА_1 у військової частини НОМЕР_1 не виникло.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що на даний час у суду відсутні підстави вважати, що матір загиблого ОСОБА_3 не може звернутись за часткою одноразової грошової допомоги, адже немає доказів того, що матір загиблого ОСОБА_3 подавала заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, як і не надано свідоцтва про смерть матері загиблого ОСОБА_3 . У зв`язку з викладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Колегія суддів з приведеними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (даліЗакон № 2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ).

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII. За приписами вказаної норми закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Відповідно до пункту 1, 6 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Пунктом 8 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).

28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Отже, одноразова грошова допомога передбачена Постановою №168 розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в той час як відповідні отримувачі таке право можуть реалізувати на протязі трирічного строку з дня виникнення у них такого права, а після частка особи, яка не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги .

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 серпня 2022 року № 484 (далі по тексту Порядок №484).

Відповідно до пункту 2 Порядку №484 особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги (далі - отримувачі), звертаються до органу військового управління оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - уповноважений орган) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого уповноваженого органу Національної гвардії України, визначеного командувачем Національної гвардії України, на який буде покладено функції щодо призначення та виплати ОГД, та подають такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану, які мають право на отримання допомоги, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг із наказу про виключення загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану зі списків особового складу уповноваженого органу; витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця.

До заяви додаються завірені копії:

- документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю, або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- свідоцтва про смерть військовослужбовця;

- постанови військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть військовослужбовця;

- свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого;

- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу членів сім`ї військовослужбовця (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), та довідки про реєстрацію місця проживання (перебування) (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до таких документів не внесені);

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону);

- рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця);

- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Згідно з пункту 3 Порядку №484 якщо хтось із отримувачів відмовляється від отримання ОГД, її частка розподіляється між іншими отримувачами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання ОГД повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

За приписами пункту 5 Порядку №484 керівник уповноваженого органу в 10-денний строк із дня реєстрації всіх документів подає головному органу військового управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ) висновок щодо можливості виплати ОГД членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця, до якого обов`язково додаються документи, визначені пунктом 2 цих Порядку та умов.

Таким чином, для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого подається, зокрема, свідоцтво про народження військовослужбовця. При цьому, у разі відмови від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між отримувачами, які мають право на її отримання.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 25 том 1).

У період з 24.02.2022 по 25.06.2022 солдат ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у місті Харкові та Харківській області, Донецькій області (а.с. 41 том 1).

З 26 червня 2022 року ОСОБА_3 вважається безвісти відсутнім (а.с. 48 том 1).

Згідно зі лікарського свідоцтва про смерть №12-17/470-ОКЛ/22 від 27.09.2022 (а.с. 45-46 том 1) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - вибухова травма.

07 жовтня 2022 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №282, ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу у зв`язку із загибеллю, яка сталася 26 червня 2022 року внаслідок вибухової травми (а.с. 43 том 1).

За даними свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис про смерть №9629 було складено 11.10.2022 (а.с. 52 том 1).

У зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , його дружина, ОСОБА_1 , звернулась до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, із заявою про виплату одноразової грошової допомоги встановленою, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Згідно з рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України було призначено членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, у наступних розмірах: дружині - ОСОБА_1 (1/2 частини) 7 500 000 грн. Щодо призначення частин одноразової грошової допомоги матері - ОСОБА_2 загиблого солдата ОСОБА_3 рішення визначено прийняти після надання відповідних документів (а.с. 9 том 1).

З приведеного вбачається, що у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про факт смерті матері загиблого - ОСОБА_2 , у Військової частини НОМЕР_1 не виникло підстав для направлення висновку щодо можливості виплати частини одноразової грошової допомоги, яка належить матері загиблого, на користь ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що у позивача наявне право на отримання повного розміру одноразової грошової допомоги незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги матері загиблого - ОСОБА_2 , оскільки остання з моменту загибелі сина жодним чином не заявила про своє право, колегія суддів приводить наступне.

Так, з аналізу приведених вище приписів Постанови №168 та Порядку №484 встановлено, що одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень передбачена Постановою №168 виплачується сім`ям загиблих осіб та розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Водночас, лише у двох випадках частки осіб, які не реалізували своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168 розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу, а саме, у випадку відмови від отримання одноразової грошової допомоги (нотаріально засвідчена заява про відмову), а також коли протягом трьох років з дня виникнення у осіб права на отримання одноразової грошової допомоги, ними таке право не реалізоване.

Отже, виходячи з приведених вище приписів, якщо з моменту виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_3 не сплинуло трирічного строку, його матір може реалізувати своє право на отримання частки одноразової грошової допомоги, оскільки це чітко визначено приписами Постанови №168.

В той же час, матеріали справи не містять доказів звернення матері загиблого ОСОБА_3 щодо отримання одноразової грошової допомоги, а також не містять доказів, що матір загиблого ОСОБА_3 подавала заяву про відмову від отримання одноразової грошової допомоги.

Щодо посилань позивача на лист 19.12.2023 за №493-10355 від 19.12.2023 з відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 16 том 1), в якому вказано, що приблизно у 2002 році ОСОБА_2 померла, колегія суддів вважає такі докази не достатніми для встановлення факту смерті особі та виключення її права на отримання частки одноразової грошової допомоги після смерті її загиблого сина.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача у своїх додаткових поясненнях на правову позицію Верховного Суду у справі №280/9248/23 (постанова від 08.10.2024), адже хоча справа №280/9248/23 і прийнята у схожих правовідносинах із поточною, але за відмінних обставин.

Підсумовуючи приведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на даний час у суду відсутні підстави вважати, що матір загиблого ОСОБА_3 не може звернутись за часткою одноразової грошової допомоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Інші доводи на, які посилався заявник апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на положення статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 по справі № 520/8518/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич