Справа № 461/1316/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 461/1316/25 пров. № А/857/13611/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання

за участю представників:

позивача - Шокало В.С.

відповідача Лубоцький Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року (головуючий суддя Зубачик Н.Б., м. Львів) у справі № 461/1316/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій та бездіяльності протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого діє адвокат Шокало В.С., звернувся з позовною заявою до Львівської митниці (відповідач), у якій просив змінити пункт 2 постанови Львівської митниці від 04.02.2025 у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24, а саме - стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці штраф у розмірі 116668,80 грн.

В обґрунтування своєї позиції позивач покликається на наступне. Постановою Львівської митниці від 04.02.2025 у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1285318, 32 грн. Позивач зазначає, що згідно висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0376 від 25.10.2024 та № -0431 від 21.11.2024, загальна вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 4284394,40 грн. Однак стверджує, що висновки СЛЕД Держмитслужби є суперечливим та такими, що викликають сумніви у їх правильності, фактично містять припущення та не можуть бути взяті до уваги судом як допустимі та належні докази визначення вартості переміщуваного товару. У адміністративному позові позивач зазначає, що відповідно до Звіту «Про оцінку підсилювачів градієнтної осі Copley Controls Cors 281+Philips Medical SYS Model : ССО5-01117-000 у кількості 8 одиниць» від 28.01.2025, складеного ТОВ «АПРАЙТ», вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 388896 грн., а відтак розмір штрафу повинен становити 116668,80 грн. Позивач вважає, що таке адміністративне стягнення не буде надмірним тягарем для позивача та справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном. Просив позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

В обгрунтування своєї позиції суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність заявлених позовних вимог, а відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства при прийняті оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил № 1263/20900/24, становить 4284394,40 грн., а тому Львівська митниця обґрунтовано притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (ч.2 ст. 471 МК України) та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30% вартості цих товарів, що становить 1285318,32 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин спору апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами адміністративного позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції - 08.10.2024, близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, р/н НОМЕР_1 , через п/п Шегині-Медика м/п «Мостиська» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні та у салоні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст.374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: 1) Запчастини до МРТ сканерів, зокрема Підсилювач Градієнтної Осі Copley Controls Corp 281+ Philips Medical SYS Model: CCO5-01117-000, в кількості 8 шт. В своїх письмових поясненнях від 08.10.2024 ОСОБА_1 зазначив, що даний товар його попросила перевезти незнайома йому особа з подальшим відправленням «Новою поштою».

Посилаючись на порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, 04.02.2025 постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1263/20900/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30% вартості товарів, що становить 1285318, 32 грн.

Не погодившись із постановою митного органу позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 7 КУпАП закріплена гарантія, відповідно до якої, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до ч.4 ст.366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч.5. ст.366 Митного кодексу України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.

Також, ч.6 ст.366 Митного кодексу України визначено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно дефініції, наведеної у п.8 ч.1 ст.4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 ст.264 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України, декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно ч. 8 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що зібраними у справі доказами підтверджуються, що позивач вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України, чим порушив встановлений ст.ст.257-258 цього Кодексу порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів.

Відповідно до ч.2 ст.471 МК України, недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.515 МК України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Відповідно до ч.2 ст.515 МК України, експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно ст.516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Матеріалами справи підтверджується, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не було надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, то в порядку ст.516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст.515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби №18 від 23.10.2019 року, у редакції наказу №29 від 12.11.2019 року (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

З огляду на вищевказане, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи з визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-ІІІ від 12.07.2001 року.

Експерти СЛЕД Держмитслужби здійснюють товарознавчу експертизу із визначенням вартості товарів, оформлення експертних висновків відповідно до вимог МК України, підзаконних нормативно-правових актів, з урахуванням особливостей щодо методичного регулювання оцінки майна, визначених Законом №2658, Національним стандартом №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.03.2009 року, методиками та методичними рекомендаціями, затвердженими Міністерством юстиції України тощо.

Згідно висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № -0376 від 25.10.2024 та № -0431 від 21.11.2024 загальна вартість тимчасово вилучених предметів у позивача по справі про порушення митних правил №1263/20900/24 становить 4284394,40 грн., який відповідачем покладено в основу визначення розміру штрафних санкцій.

20.11.2024 Львівською митницею призначено товарознавчі експертизи, проведення яких було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

04.02.2025 постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1263/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 1285318, 32 грн.

Стосовно доводів представника позивача щодо неналежного доказу визначення вартості товару, а саме висновку експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, суд зазначає наступне.

Експертиза для визначення вартості незадекларованих товарів проводиться в межах справи про адміністративне правопорушення і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема, про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, згідно із цими нормами, особа, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил вправі провести незалежну експертизу за власний рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до оцінювача ОСОБА_2 та отримав звіт «Про оцінку підсилювачів градієнтної осі Copley Controls Cors 281+Philips Medical SYS Model: ССО5-01117-000 у кількості 8 одиниць» від 28.01.2025, складеного ТОВ «АПРАЙТ», відповідно до якого вартість тимчасово вилучених предметів у справі про порушення митних правил № 1263/20900/24 становить 388896 грн. Оцінювач ТОВ «Апрайт» ОСОБА_3 додав до матеріалів звіту такі документи: Pro-Forma Invoice №202416101 від 16.10.2024, Pro-Forma Invoice №202418101 від 18.10.2024 та технічні звіти до Pro-Forma Invoice №202416101 та Pro-Forma Invoice №202418101. Суд зазначає, що документи були видані після перетину митного кордону України ОСОБА_4 , тобто після 08.10.2024, що може свідчити про їх недостовірність. Суд звертає увагу та те, що позивач в день вчинення порушення митних правил не надавав представникам митного органу документів щодо вартості переміщуваного товару, як і не повідомив про наявність таких.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно долучених Pro-Forma Invoice №202416101 від 16.10.2024 та Pro-Forma Invoice №202418101 від 18.10.2024, отримувачем товару вказано Oleh Liutov, що може свідчити про інший товар, аніж той, який 08.10.2024 ввозився ОСОБА_1 на митну територію України. Окрім того, проформа-інвойс - це документ, в якому відображається вартість товару, що надається продавцем та за своєю суттю є попереднім рахунком, який повинен буде сплатити покупець. Такий документ лише відображає цінову інформацію про майбутню операцію, та не може бути виданим після того як товар вже перетинає митний кордон.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що не береться до уваги звіт, складений ТОВ «АПРАЙТ», як належний та допустимий доказ визначення вартості товару, оскільки неможливо встановити приналежність оцінюваних у звіті товарів до тимчасово вилучених у справі предметів, причетність ОСОБА_1 до зазначених у проформа - інфойсах операцій, а факт видачі їх після перетину може свідчити про їх недостовірність.

Дослідивши матеріали справи, та доводи сторін колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позивач порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, тобто не задекларував товар, що переміщується через митний кордон України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна вартість товару тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил № 1263/20900/24, становить 4284394,40 грн., а відтак Львівська митниця обґрунтовано притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (ч.2 ст. 471 МК України) та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 % вартості цих товарів, що становить 1285318,32 грн.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 9, ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 286, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року в справі № 461/1316/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 21.05.25