Справа № 480/9410/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Справа № 480/9410/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/9410/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Латімер до Київської митниці про скасування рішень та карток відмови,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Латімер (далі - позивач, ТОВ ТД Латімер) звернулось з позовною заявою до Київської митниці (далі - відповідач, Київська митниця), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UA100380/2024/000078/2 від 11.09.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2024 до структурного підрозділу відповідача подано митну декларацію № 24UA14U8 згідно з якою до митного оформлення пред`являлися товари, а саме: рівниця зі склониток (склоровінг), що складається з однієї комплексної нитки, некручена, у мотках: Скловолоконна рівниця (ровінг) 400 текс, E-glass, діаметр мононитки 15 мкм, лінійною щільністю 398 текс, тип покриття сілановий 17490,76 кг. Скловолоконна рівниця (ровінг) 300 текс, Е- glass, діаметр мононитки 13 мкм, лінійною щільністю 305 текс, тип покриття сілановий 1970,01 кг.

Після прийняття митної декларації до митного оформлення, посадовою особою відповідача декларантові направлено електронне повідомлення, в якому зазначалось про необхідність надання документів що підтверджують митну вартість для вирішення спірного питання правильності її визначення.

У відповідь на вказане повідомлення митниці, позивач надав пояснення щодо складових митної вартості та наданих для митного оформлення документів, а також рішення суду апеляційної інстанції про скасування рішення про коригування митної вартості, прийнятого у аналогічній ситуації.

Після опрацювання отриманих документів, 11.09.2024 Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA100380/2024/000080/2, відповідно до якого заявлену декларантом митну вартість товарів скориговано за резервним методом.

В подальшому, відповідачем на митну декларацію № 24UA14U8 було винесено і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/000756, згідно з якою декларанта зобов`язано заповнити нову митну декларацію з урахуванням згаданого рішення про коригування митної вартості.

На переконання позивача, рішення відповідача про коригування митної вартості і картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки при поданні митних декларацій було виконано усі вимоги частини 2 статті 53 МК України щодо надання повного обсягу необхідних для визначення розміру митної вартості документів, які не містили ані розбіжностей, ані неповноти заявлених даних, що свідчило про відсутність підстав для додаткового витребування інших документів.

Ухвалою суду від 30.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/9410/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Київська митниця з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву (а.с. 68-74) зазначила, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, було здійснено контроль наявності в наданих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, під час якого спрацювали ризики АСАУР, застосування якої є обов`язковим, а саме: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

Так, за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем було встановлено, що згідно з контрактом, поставка товару здійснюється на умовах FOB SHANGHAI (Китай), що згідно з Інкотермс-2010 означає виконання постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Тобто, з цього моменту, усі витрати щодо перевезення, усі ризики втрати чи пошкодження товару несе покупець.

На підтвердження транспортних витрат, включених до митної вартості товарів, ТОВ ТД Латімер надало договір про перевезення, довідку про транспортні витрати та рахунок на оплату. При цьому, акт приймання-передачі наданих послуг та підтвердження їх оплати, заявки до договору транспортного експедирування, укладеного з ДП «Формаг-Київ», надано не було, що унеможливило в повній мірі перевірити достовірність декларування витрат на міжнародне перевезення згідно з коносаментом за маршрутом порт Шанхай (Китай) м. Гданськ (Польща); на навантажувально-розвантажувальні роботи у порту м. Гданськ; на транспортно-експедиторське обслуговування.

Також, декларантом подано прайс-лист, який не містить усіх відомостей, зазначення яких вимагається загальноприйнятою світовою практикою, а також експортна митна декларація, яка не відповідає вимогам статті 254 Митного кодексу України.

Крім того, відповідач зауважив на тому, що Польща, як і Україна є державами, які приєднались до Конвенції про процедуру спільного транзиту, у зв`язку з чим, на спірний товар позивач повинен був здійснити митне оформлення транзитного документу форми Т1, а також сплатити за транзитне перевезення по території країни Конвенції. Проте, доказів транзитного переміщення товарів в рамках Конвенції та оплати за транзит, ТОВ ТД Латімер не надало.

З огляду на зазначене, Київська митниця дійшла висновку про відсутність підстав для використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору та про необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом передбаченим статтею 64 Митного кодексу України резервним.

Так, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, 11.09.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100380/2024/000078/2, а також винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/000756 згідно з якою декларанта зобов`язано заповнити нову митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин, Київська митниця вважає оскаржуване рішення правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

З метою митного оформлення товару, придбаного відповідно до контракту № 27042023-UK від 27.04.2023, укладеному з підприємством CHANGZHOU KINGZE COMPOSITE MATERIALS CO., LTD, 11.09.2024 позивач подав митну декларацію № 24UA14U8, у якій митна вартість товару рівниця зі склониток (склоровінг), що складається з однієї комплексної нитки, некручена, у мотках: Скловолоконна рівниця (ровінг) 400 текс, E-glass, діаметр мононитки 15 мкм, лінійною щільністю 398 текс, тип покриття сілановий 17490,76 кг. Скловолоконна рівниця (ровінг) 300 текс, Е- glass, діаметр мононитки 13 мкм, лінійною щільністю 305 текс, тип покриття сілановий 1970,01 кг визначена за основним методом ціною договору.

За результатами розгляду поданих документів, відповідачем направлено повідомлення у якому зазначалось про розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, зазначалось про ненадання акту приймання-передачі наданих послуг та документів щодо їх оплати, що свідчить про відсутність інформації стосовно такої складової митної вартості, як перевантаження; надання прайс-листа у якому відсутні всі відомості, які мали бути зазначені згідно із загальноприйнятою світовою практикою; надання декларації країни відправлення без дотримання вимог ст. 254 Митного кодексу України.

Одночасно, позивачу пропонувалось подати додаткові документи для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, в тому числі документи, що містять відомості про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення із урахуванням ст. 254 Митного кодексу України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаної вимоги, 11.09.2024 була направлена заява у якій повідомлялось про надання довідок щодо транспортних витрат, рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, проформу-інвойс та платіжні документи, які в повному обсязі підтверджують митну вартість товару.

Також, у згаданій заяві вказувалось про відсутність інших документів, зокрема, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, страхових документів, також зауважувалось на тому, що подання митної декларації країни відправлення, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, є необов`язковим.

Розглянувши отримані документи, 11.09.2024 Київська митниця прийняла рішення № № UA100380/2024/000078/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким, митну вартість товарів визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, зокрема, у митній декларації № UA100250/2024/602307 від 09.05.20243.

У зв`язку з прийняттям зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем була винесена картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/000756.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України (далі Митний кодекс, МК України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).

На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 Митного кодексу).

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч. 6 ст. 54 Митного кодексу).

Згідно зі статтею 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митна вартість має бути підтверджена належними та достовірними документами. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

У цій справі судом встановлено, що підставою для надсилання позивачу вимоги про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, Київська митниця фактично визначила відсутність усіх необхідних документів щодо вартості витрат на транспортування імпортованих товарів, оскільки надані позивачем документи, не давали можливості перевірити правильність декларування всіх складових митної вартості.

Разом з цим, у повідомленні про надання додаткових документів, відповідач зазначав про необхідність надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, в тому числі документи, що містять відомості про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, копію митної декларації країни відправлення із урахуванням ст. 254 Митного кодексу України висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вказане повідомлення містило загальну вимогу щодо надання документів, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України, без зазначення конкретних документів, які б надали можливість перевірити спірні відомості та усунути сумніви у достовірності визначеної митної вартості.

Вирішуючи питання щодо виникнення у Київської митниці права витребовувати у позивача додаткові документи під час митного оформлення товарів за митною декларацією № 24UA14U8 від 11.09.2024 та, відповідно, права вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, суд зазначає про те, що на виконання приписів норм, які регулюють спірні правовідносини, митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості, причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як уже зазначалось, обґрунтованою підставою для висновків про відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість, Київська митниця визначила відсутність достатніх документів, які б підтверджували вартість транспортування товарів.

Суд зауважує на тому, що митна вартість, окрім ціни яка була сплачена за товар, включає в себе також і витрати на транспортування цього товару до місця ввезення на митну територію України. Тобто, вартість перевезення товарів є однією із складових митної вартості і має бути належним чином підтверджена.

У справі що розглядається, судом встановлено, що реалізовуючи своє повноваження витребовувати додаткові документи для підтвердження митної вартості, Київська митниця у повідомленні про надання додаткових документів не зазначила конкретні документи, надання яких могло б підтвердити або спростувати розмір транспортних витрат, що був врахований позивачем при визначенні митної вартості

Як убачається з матеріалів справи, вартість послуг, пов`язаних із перевезенням товарів, врахована позивачем під час визначення митної вартості, підтверджується договором транспортного експедирування № 2804/23-01 від 28.04.2023, актом прийому-здачі наданих послуг (виконаних робіт) № 67032 від 09.09.2024, довідкою з транспортних витрат № 09/09/2024FM/8 від 09.09.2024, рахунком № 67032 від 09.09.2024, платіжною інструкцією № 2700 від 19.09.2024, договором № МЗТ/08.08.2023 від 08.08.2023, заявкою № 04/09/1 від 04.09.2024, CMR № СХDU1449851, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 301 від 12.09.2024, довідкою про транспортні витрати № 99 від 09.09.2024, рахунком на оплату № 301 від 09.09.2024 та платіжною інструкцією № 2720 від 25.09.2024.

При цьому, суд зазначає, що надані митному органу документи щодо вартості транспортних послуг, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки та містили усі відомості, що підтверджують числові значення вартості транспортних витрат. Крім того, у наданих документах вказувалось, в тому числі, про вартість навантажувально-розвантажувальних робіт.

Також, суд враховує, що наданий відповідачу прайс-лист від 08.05.2024 містив необхідні відомості щодо вартості імпортованого товару, а декларація країни відправлення не є тим документом, що має відповідати вимогам статті 254 Митного кодексу України, оскільки не входить до переліку документів, які подаються митному органу для підтвердження митної вартості, визначеного статтею 53 Митного кодексу України.

Такі обставини, на переконання суду, свідчать про необґрунтованість доводів відповідача щодо неналежного підтвердження позивачем заявленої митної вартості та про відсутність підстав для застосування резервного методу її визначення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та про наявність підстав для задоволення позовних вимог

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Латімер до Київської митниці про скасування рішень та карток відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UA100380/2024/000078/2 від 11.09.2024.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик