Справа № 240/21726/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21726/24

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Курко О. П.

22 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху щодо надання до суду уточнення позовних вимог відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а суд не може за позивача визначати зміст його позовних вимог відповідно до компетенції адміністративного суду. Також судом зазначено, що заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази на підтвердження поважності причин його пропуску позивачем надано не було.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Стосовно доводів суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не відповідають ст.5 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно частини 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частина 5 статті 5 КАС України)

Тобто, у випадку невірного визначення позивачем змісту позовних вимог суд не позбавлений можливості прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

В іншому випадку такі обставини суперечили б завданням адміністративного судочинства, оскільки суд не позбавлений можливості при розгляді справи по суті надати оцінку заявленим позовним вимогам та у разі необхідності обрати інший спосіб захисту прав, свобод або інтересів особи.

Відтак, вказані підстави судом першої інстанції для повернення позовної заяви були помилковими.

Водночас, стосовно пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта, що в даному випадку наявне триваюче порушення, оскільки спірні відносини виникли ще у 2015 році, водночас з даним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся 02.11.2024 року (здав позовну заяву до відділення поштового зв`язку), тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, частково виходив з неправильних міркувань.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів повернення позовної заяви, оскільки висновок суду про повернення позовної заяви в цій частині є вірним.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року змінити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.