Справа № 520/2722/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р. № 520/2722/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ольги Горшкової,

за участю секретаря судового засідання - Юлії Єфтієвої,

представника позивача - Віталія Вінніченка,

представника відповідача - Наталії Гревцевої,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області 22.01.2024 №1 форма «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 5306282,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 22.01.2024 №1 форма «В4», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку в розмірі 5306282,00 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за липень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки №44218/20-40-07-05-03/30378024 від 23.09.2024. За доводами позивача, висновок акту перевірки щодо порушення СТОВ "Мрія" вимог п.44.1 ст. 44, п.192.1 ст.192, п. 198.2, п.198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.4, п.201.7 ст.201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 18199110 грн, носить характер суб`єктивних припущень відповідача і не ґрунтується на належних, допустимих та беззастережних доказах, а відтак є безпідставним, нелогічним, протиправним та незаконним. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення №1 форма «В4» від 22.01.2024, винесене ГУ ДПС у Харківській області, прийняте в протиправний спосіб, а відтак підлягає скасуванню. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначив, що СТОВ «Мрія» в порушення п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України безпідставно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 5306282,00 гривень на підставі податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», у яких невірно зазначено обов`язкові реквізити, визначені п. 201.1 ст. 201 Кодексу, чим порушено п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10. ст. 201 Кодексу. Відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесене відповідно до вимог чинного законодавства та підстав для задоволення позову не вбачається. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав до суду відповідь на позовну заяві, в якій додатково аргументував доводи, викладені в позовній заяві.

Протокольною ухвалою суду від 13.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" набуло статусу юридичної особи та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 30378024, що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі наказу від 29.08.2024 №3885-п була проведена документальна позапланова виїзна перевірка СТОВ "Мрія" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки №44218/20-40-07-05-03/30378024 від 23.09.2024 (а.с. 13-63 т. 1)

У ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено наявність наступних порушень СТОВ "Мрія":

- п.44.1 ст. 44, п.192.1 ст.192, п. 198.2, п.198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.4, п.201.7 ст.201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за липень 2024 року (р. 21Б) на суму 18199110 гривень.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управління ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2024 №1 форма «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

З метою оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення позивачем було направлено до Державної податкової служби України відповідну скаргу (вх. № 44830/6 від 20.11.2024).

Рішенням про результати розгляду скарги №1637/6/99-00-06-01-03-06 від 17.01.2025 Державна податкова служба України скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 29.10.2024 №1 в частині зменшення суми від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 12892828 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

У подальшому, з урахуванням рішення №1637/6/99-00-06-01-03-06 від 17.01.2025 про розгляд скарги, відповідачем було надіслано позивачеві нове податкове повідомлення-рішення від 20.01.2025 № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 5306282 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2024 №1 форма «В4», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

З урахуванням рішення ДПС України №1637/6/99-00-06-01-03-06 від 17.01.2025 за результатами адміністративного оскарження та з акту перевірки встановлено, що єдиною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення фактично були висновки про те, що позивачем не забезпечено відображення у низці податкових накладних, отриманих від контрагента (ТОВ «Кернел-Трейд», ), протягом періоду грудень 2023 року - липень 2024 року, вартості експедиторських послуг окремими рядками, що на думку контролюючого органу є порушенням п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПКУ.

Факту нереальності здійснення господарської операції або відсутності документів актом перевірки не встановлено, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. Отже, судом зазначені обставини окремо не досліджуються.

Перевіркою встановлено, що на виконання умов договорів ТЕО (транспортно-експедиційного обслуговування), між позивачем та ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД» на адресу позивача за період з грудня 2023 року по липень 2024 року складені акти наданих послуг, виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні на суми: січень 2 грн, лютий 2 грн, березень 2024 2453 грн, травень 2024 795120 грн, червень 2024 2206 грн, липень 2 грн.

За висновками акту перевірки складені податкові накладні не містять обов`язкові реквізити в частині номенклатури наданих робіт (послуг), а саме: відсутні відомості щодо обсягу/кількості одиниці виміру (т) та ціни (вартості) постачання за одиницю послуги, пунктів відправлення отримання вантажу, витрат на залізничний тариф, станційні збори, послуги автоперевезення, винагорода експедитора тощо.

З цього приводу суд зазначає, що згідно п. 201.1 ст. 201 ПКУ, до обов`язкових реквізитів податкової накладної, що зазначаються в окремих рядках, віднесено: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер; к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території; л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.

Як встановлено судом, під час проведення перевірки позивачем були надані наступні документи по взаємовідносинах позивача і ТОВ «Кернел-Трейд»: договори (з додатками та додатковими угодами), рахунки-фактури, акти виконаних робіт, акти звірок взаєморозрахунків, податкові накладні, звіти експедитора, платіжні доручення, регістри бухобліку, листування з Контрагентом тощо.

За змістом Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів № ТЕО-КТ-МРЯ-05 від 01.07.2022 та Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №ТЕО-204/560-24 від 01.07.2024, укладеними між Позивачем та Експедитором, такі договори є договорами транспортного експедирування.

Досліджені в ході розгляду справи податкові накладні містять опис номенклатури наданих робіт транспортно-експедиційне обслуговування (ТЕО), маршрут та кількість перевезеного товару, що свідчить про наявність у таких податкових накладних обов`язкових реквізитів. (а.с. 148-163 т. 1)

Відповідно до частини 3 ст. 929 ЦКУ «умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами».

Відповідно до приписів ст. 931 ЦКУ «Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату».

Так, ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначені істотні умови договору транспортного експедирування. Ними, зокрема, є відомості про сторони договору. вид послуги експедитора, вид та найменування вантажу, права, обов?язки сторін, відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили, розмір плати експедитору, порядок розрахунків, пункти відправлення та призначення вантажу, порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта, строк (термін) виконання договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до розділів 2 Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів № ТЕО-КТ-МРЯ-05 від 01.07.2022 та Договору на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №ТЕО-204/560-24 від 01.07.2024, Експедитор діє від свого імені і за рахунок Клієнта (Позивача).

Також відповідно до вказаних договорів визначено, що розмір договірної ціни визначається видом та обсягом транспортно-експедиторських послуг (ТЕО), встановлюється у відповідному Акту виконаних робіт до даного Договору і включає в себе суму винагороди Експедитору і загальну суму витрат Експедитора, що складається з суми оплати послуг третіх осіб, залучених Експедитором до виконання даного Договору, і суми зборів / обов?язкових платежів, що сплачуються Експедитором при виконанні даного Договору.

Так, на підтвердження виконаних експедиторських робіт, позивачем було надано до податкового органу акти виконаних робіт, звіти експедитора до актів виконаних робіт, які в свою чергу, були прийняті контролюючим органом (а.с.134-147 т.1).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Виходячи з наведених положень Податкового кодексу України, суд зазначає, що податкові накладні, які не містять обов`язкових реквізитів, не можуть бути зареєстровані в ЄРПН, що прямо передбачено п. 201.10 ст. 201 ПКУ.

Як вже вказувалося вище, реєстрація вищезазначених податкових накладних в ЄРПН здійснена належним чином, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Отже, за викладених обставин відсутні підстави вважати, що складені позивачем податкові накладні не містять обов`язкових реквізитів. Так само, під час розгляду справи не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо неможливості з складених позивачем податкових накладних ідентифікувати здійснену операцію, її зміст тощо.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням викладених положень законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки податкові накладні, складені позивачем, були вчасно та належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, такі податкові накладні були підставою для формування податкового кредиту по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Кернел-Трейд» за операціями транспортно-експедиційного обслуговування.

За викладених обставин, доводи відповідача про безпідставне включення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 5306282 гривень на підставі податкових накладних, виписаних постачальником ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.01.2024 №1 форма «В4», прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1,2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (с. Петрівка, Берестинський район, Харківська область, 63340, 4) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.01.2024 №1 форма «В4», прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.05.2025.

Суддя Ольга ГОРШКОВА