Справа № 380/19357/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 рокусправа № 380/19357/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФ України у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно заяви від 28.02.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 :

1) з 01.09.1981 по 19.12.1981 - період навчання в Кіровоградській автошколі ДТСААФ на курсах водіїв-механіків;

2) 03.01.1982 до 14.05.1982 - членство і робота у колгоспі «Мир» Добровеличківського району Кіровоградської області;

3) з 08.07.1989 по 31.03.1992 - членство і робота в колгоспі імені Фрунзе Чернігівського району Запорізької області;

4) з 29.07.1992 по 11.05.1994 - членство і робота в колгоспі (з 1993 року КСП) «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області;

5) з 23.08.1994 до 01.01.1999 - засновником фермерського господарства ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані таким. Позивач не погоджується із спірним рішенням, вважає його протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж роботи, однак відповідач відмовив у призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 20.09.2024 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.

Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі згідно архівних довідок, оскільки відсутня підстава прийняття, відсутні дані про встановлений мінімум трудової участі в господарстві та фактично відпрацьовані вихододні. Довідку про фактично відпрацьовані вихододні позивач до заяви про призначення пенсії не долучав. Також, не враховано період навчання в Кіровоградській автошколі, оскільки в уточнюючій довідці відсутня інформація про присвоєння кваліфікації. Крім того, невраховано до страхового стажу період роботи у фермерському господарстві, оскільки відсутня інформація про сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзивів, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 з метою призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся до ГУ ПФ України в Кіровоградській області із заявою від 28.02.2024.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 28.02.2024 передано для розгляду ГУ ПФ України у Львівській області, яке прийняло рішення №76 від 06.03.2024 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення мотивоване тим, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 19.12.1981, згідно з довідкою №7 від 08.02.2024, оскільки відсутні дані про присвоєння кваліфікації; період роботи в колгоспі за 1982 рік, відповідно до архівної довідки №О-383/05-01 від 13.12.2023, оскільки відсутні дані про реорганізацію господарства; періоди роботи згідно з архівною довідкою №05-07/О-163 від 01.02.2024, оскільки відсутні підстави прийняття, дані про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні та прізвище ім`я по батькові заявника вказано скорочено. Додатково вказано, що до електронної пенсійної справи (ЕПС) долучена архівна довідка №05-07/0-268 від 01.02.2024 про створення фермерського господарства 23.06.1994. Згідно з пунком 3 статті 28 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» час роботи у селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом); зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що нідтвердокують сплату, внесків (збору) на соціальне страхування.

Також, вказано, що дата з якої особа матиме право на пенсійну випалту згідно підтверджених документів 08.09.2029. Після повторного звернення з додатковими документвами право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Вирішуючи справу, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлено умови призначення пенсії за віком. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2023 по 31.12.2023 не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2023 по 31.12.2023 - від 20 до 30 років.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Також до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт д).

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01.01.2004.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Системний аналіз викладених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності), для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637.

При цьому, у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, від 27.07.2022 у справі №620/3754/18, від 28.01.2025 у справі №300/8132/23.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що позивач з метою призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся до ГУ ПФ України в Кіровоградській області із заявою від 28.02.2024.

Однак ГУ ПФ України у Львівській області (орган визначений за принципом екстериторіальності) прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж. Зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано: період навчання з 01.09.1981 по 19.12.1981, згідно з довідкою №7 від 08.02.2024, оскільки відсутні дані про присвоєння кваліфікації; період роботи в колгоспі за 1982 рік, відповідно до архівної довідки №О-383/05-01 від 13.12.2023, оскільки відсутні дані про реорганізацію господарства; періоди роботи згідно з архівною довідкою №05-07/О-163 від 01.02.2024, оскільки відсутні підстави прийняття, дані про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні та прізвище ім`я по батькові заявника вказано скорочено.

Спірним питанням у справі є правомірність рішення відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоди навчання з 01.09.1981 по 19.12.1981, а також про відсутність підстав для зарахування стажу позивача період роботи в колгоспах та період роботи(участі) у фермерському господарстві.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу позивача період навчання, суд зазначає таке.

Як вже зазначалося, відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, належними доказами для зарахування періоду навчання до страхового стажу є диплом, посвідчення, свідоцтво, а також довідки та інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно з рішенням відповідача для підтвердження періоду навчання з 01.09.1981 по 19.12.1981 позивач надав довідку №7 від 08.02.2024. Спірний період не зарахований до страхового стажу, оскільки у довідці відсутні дані про присвоєння кваліфікації.

Відповідно до архівної довідки №7 від 08.02.2024 ОСОБА_1 навчався в Кіровоградській автошколі ДТСААФ на курсах водіїв-механіків з 01.09.1981 по 19.12.1981. Після закінчення навчання присвоєна спеціальність «Водій-механік компресорної станції». Форма навчання денна.

Тобто, архівна довідка №7 від 08.02.2024 містить необхідні відомості для зарахування періоду навчання позивача на курсах водіїв до страхового стажу, а саме: періоди та форму навчання.

При цьому, згідно з обліковою карточкою до воєнного квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у пункті 6 вказано: «основная гражданская специальность шофер ААЯ №883983 от 12.01.1981». У пункті 27 вказано: «наименование должности в ВУС (должностная квалификация) Водитель автомобиля (ГАЗ-66)».

Отже, позивач маючи відповідну кваліфікацію (спеціальність) водія, зокрема, проходив військову службу на посаді «Водій автомобіля».

Водночас суд звертає увагу, що присвоєння кваліфікації не є обов`язковою умовою для зарахування періоду навчання до страхового стажу, а тому незарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання з мотивів відсутності інформації про присвоєння кваліфікації свідчить про протиправність рішення відповідача в цій частині.

Таким чином, до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період навчання на курсах водіїв-механіків з 01.09.1981 по 19.12.1981.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу позивача періоди роботи в колгоспах у 1982-1992 роках, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з абзацем 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, зміст викладених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.01.2022 у справі №620/1178/19.

Для підтвердження періодів роботи в колгоспах у 1982-1992 роках позивач надав архівні довідки №О-383/05-01 від 13.12.2023 (за 1982 рік) та №05-07/О-163 від 01.02.2024 (за 1989-1992 роки).

Згідно з архівною довідкою №О-383/05-01 від 13.12.2023 у документах архівного фонду «Сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області» у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника є відомості про кількість відпрацьованих вихододнів ОСОБА_1 , а саме: 1982 рік, посада не вказана, відпрацьовано людоднів за рік 91, встановлений мінімум не вказано.

Відповідач у рішенні вказав, що період роботи не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутні дані про реорганізацію господарства.

Проте Верховний Суд у постанові у справі №754/14898/15-а зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким пенсія призначається. У разі сумнівів у достовірності документів або розмірів заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках міг перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17 щодо аналогічних правовідносин.

Таким чином, окремі недоліки форми документів, якщо вони не спростовують відповідні юридичні факти, які самі по собі є підтвердженими або безумовними, не повинні тягнути для особи негативні наслідки у вигляді позбавлення її права на пенсійне забезпечення. При цьому, у разі сумнівів щодо достовірності вказаних даних у документах пенсійний орган вправі вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб, які видали їх для оформлення пенсії.

Однак відповідач не надав будь-які належні докази, які б дозволяли сумніватись у тому, що надані у довідці відомості стосуються не позивача, не підтверджують зайнятість особи під час спірного періоду або сумніви щодо їх видачі відповідним державним органом.

Архівна довідка №О-383/05-01 від 13.12.2023 підтверджує період трудової діяльності ОСОБА_1 у колгоспі «Сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області» в 1982 році.

З огляду на викладене суд висновує, що період роботи позивача за 1982 рік у колгоспі мав бути зарахований до його страхового стажу.

Також, позивачу не зараховано період трудової діяльності у 1989-1992 роках на підставі архівної довідки №05-07/О-163 від 01.02.2024, оскільки у ній відсутні підстави прийняття, дані про встановлений мінімум трудової участі у господарстві та фактично відпрацьовані вихододні та прізвище ім`я по батькові заявника вказано скорочено.

Згідно з вказаної довідки у протоколах засідання правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області за 1989-1992 роки значиться:

- Опальченко (так у документі російською мовою, ім?я та по батькові не вказані), призначений на посаду інженера механіка з експлуатації МТП: оплатою 160 крб. (протокол засідання правління від 08.07.1989 №9);

- ОСОБА_2 (так у документі російською мовою), затверджений у складі інвентаризаційної комісії (протокол засідання правління 03.11.1989 №13);

- ОСОБА_2 (так у документі російською мовою), як молодому спеціалісту виплачені підйомні у розмірі 5 окладів (протокол засідання правління від 19.12.1989 №14);

- ОСОБА_2 (так у документі російською мовою) затверджений у складі ревізійної комісії (протокол звітно-виборчих зборів від 03.02.1990 №1);

- «и.о. гл. инженера ОСОБА_2 » (так у документі російською мовою), затверджений у складі комісії для проведення державного періодичного технічного огляду автотранспорту народного господарства та індивідуальних власників (протокол засідання правління від 27.03.1990 №3);

- « ОСОБА_2 гл. инженер» (так у документі російською мовою) затверджений у складі комісії з розслідування (протокол засідання правління від 28.04.1990 №4);

- « ОСОБА_2 - гл. инженер к-за» (так у документі російською мовою), затверджений відповідальним за автокран (протокол засідання правління від 30.06.1990 №6);

- «нач. цеха механизации ОСОБА_2 » (так у документі російською мовою), затверджений заступником голови інвентаризаційної комісії (протокол засідання правління від 25.10.1990 №10);

- « ОСОБА_2 - зам. нач. штаба гл. инженер» (так у документі російською мовою), затверджений у складі штабу з підготовки до роботи та нормального функціонування виробничих дільниць в зимовий період (протокол засідання правління від 27.12.1990 №12);

- « ОСОБА_3 - нач. цеха механизации» (так у документі російською мовою), затверджений у складі комісії з охорони праці, затверджений відповідальним з охорони праці та пожежної безпеки (протокол засідання правління від 30.01.1991 №1);

- ОСОБА_2 (так у документі російською мовою), затверджений у складі ревізійної комісії (протокол звітних зборів від 09.02.1991 №1);

- ОСОБА_2 (так у документі російською мовою) затверджений у складі комісії з приватизації колгоспу (протокол загальних зборів від 08.02.1992 №1);

- ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (так у документах російською мовою), звільнений від обов?язків «гл. инженера» та наданий дозвіл на вихід з членів колгоспу (протокол засідання правління від 31.03.1992 №3, протокол загальних зборів від 21.04.1992 №2).

Отже, згідно з документами, що містяться в Державному архіві Запорізької області підтверджено членство та трудової діяльності позивача в колгоспі ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області за 1989-1992 роках.

При цьому, в архівній довідці №05-07/О-163 від 01.02.2024 зауважено, що в документах ОСОБА_1 вказаний російською мовою, крім того біля кожного скорочення прізвища ім`я та по батькові зазначено, що таке вказано у документі.

Також, у в архівній довідці вказано, що в протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області за 1989-1992 роки рішення про прийняття в члени колгоспу, переведення ОСОБА_1 , затвердження встановленого мінімуму вихододнів відсутні.

Документи з особового складу колгоспу ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області за 1989-1992 роки на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку із чим надати архівну довідку про кількість відпрацьованих вихододнів та заробітну плату на ОСОБА_1 немає можливості.

Суд звертає увагу, що положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або бухгалтерських документів на підприємстві. Окрім цього, не всі недоліки, зокрема, записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Окрім того слід звернути увагу, що у справі №229/3431/16-а 9 (постанова від 12.12.2019) з аналогічного спору Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів скаржника, оскільки обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховуючи ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №159/4178/16-а.

З огляду на викладене, суд висновує, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі у 1989-1992 роках.

Щодо періоду роботи позивача у фермерському господарстві з 23.08.1994 по 01.01.1999, суд зазначає таке.

Спірний період не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутня інформація про сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Суд зазначає, що в період з 14.01.1992 економічні, соціальні і правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні визначав Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 №2009-ХІІ (далі Закон №2009). З 01.08.2003 набрав чинності Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 №973-ГУ, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

Згідно з положеннями статті 28 Закону №2009 особи, які працюють у селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором (контрактом), та члени селянського (фермерського) господарства починаючи з 16-річного віку підлягають пенсійному забезпеченню нарівні з працівниками сільського господарства, а також загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття і загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, відповідно до законодавства.

Селянське (фермерське) господарство реєструється як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в органах Пенсійного фонду України за своїм місцем розташування, у встановленому порядку сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з усіх видів заробітку за членів селянського (фермерського) господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), а також як платник страхових внесків з окремих видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, зазначених у частині першій цієї статті, сплачує страхові внески у встановленому законодавством порядку.

Час роботи в селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Відповідальність за своєчасну сплату внесків (збір) на соціальне страхування за осіб, які працюють у селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором (контрактом) покладається на голову фермерського господарства (засновника або іншу визначену Статутом особу).

Вказаний Закон №2009 втратив чинність 29.07.2003 з набранням чинності Закону України «Про фермерське господарство». Тобто у спірний період роботи позивача з 23.08.1994 по 01.01.1999 у фермерському господарстві Закон №2009 був чинний.

Суд встановив, що до заяви про призначення пенсії позивача надав архівну довідку №05-07/0-268 від 01.02.2024 про створення фермерського господарства 23.06.1994.

Згідно з вказаною довідкою 23.08.1994 зареєстроване фермерське господарство Опальченка Миколи Івановича «під назвою його прізвища згідно «Державного акту на про довічного успадкованого володіння землею» серія ЗП 19-501005 від 23 червня 1994 р.».

Отже, позивач є засновником фермерського господарства і відповідно на нього покладалася відповідальність за своєчасну сплату внесків (збір) на соціальне страхування у спірний період.

За таких обставин суд висновує, що оскільки за період з 23.08.1994 по 01.01.1999 відсутня інформація про сплату внесків (збору) на соціальне страхування у фермерському господарстві ОСОБА_1 , а відповідальним за таку сплату був сам позивач, у відповідача не було правових підстав для зарахування вказаного періоду до його страхового стажу.

Позовні вимоги про зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 29.07.1992 по 11.05.1994 «в колгоспі (з 1993 року КСП) «Більшовик» Чернігівського району Запорізької області» задоволенню не підлягають, оскільки до суду не надано доказів, що підтверджують спірний період роботи позивача.

Оцінюючи дії ГУ ПФ України у Львівській області суд вважає, що відповідач під час прийняття рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії не зарахувавши спірний період навчання та періоди роботи в колгоспах, діяв протиправно. Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №76 від 06.03.2024 про відмову у призначенні пенсії слід скасувати.

Щодо зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області зарахувати спірні періоди навчання та роботи в колгоспах, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФ України у Львівській області, рішеннями якого відмовлено у призначенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу позивача період навчання на курсах водіїв-механіків з 01.09.1981 по 19.12.1981 та періоди роботи в колгоспах у 1982 та з 1989 року по 1992 рік має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України у Львівській області.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

З огляду на викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати ГУ ПФ у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання на курсах водіїв-механіків з 01.09.1981 по 19.12.1981 у Кіровоградській автошколі ДТСААФ та періоди роботи в колгоспі «Сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області» у 1982 році та у колгоспі «ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області» з 1989 року по 1992 рік.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог. Отже, позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №76 від 06.03.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період навчання на курсах водіїв-механіків з 01.09.1981 по 19.12.1981 у Кіровоградській автошколі ДТСААФ та періоди роботи в колгоспі «Сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Мир» Марківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області» у 1982 році та у колгоспі «ім. Фрунзе с. Новополтавка Чернігівського району Запорізької області» з 1989 року по 1992 рік.

4. У задоволенні інших позовних відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович