Справа № 600/1088/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1088/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ) в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачеві ОСОБА_1 у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби у Збройних Силах України за сімейними обставинами згідно пп.Г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи (дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення з військової служби у Збройних Силах України позивача ОСОБА_1 за сімейними обставинами згідно пп.Г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи (дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи).

1.2. Ухвалою суду від 13.03.2025 року позовну заяву залишено без руху.

1.3. Ухвалою суду від 21.03.2025 року визнано поважними причини пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом та поновлено пропущений строк звернення до суду; відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

1.4. 07.04.2025 року до суду від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на позов.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Так, позивач є військовослужбовцем ЗСУ, звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною, особою з інвалідністю ІІ групи. В рапорті були надані відповідні документи, зокрема висновок ЛКК про потребу в догляді.

2.2. Дружина позивача ОСОБА_2 , 1973 р.н., має інвалідність ІІ групи безстроково, страждає на низку важких захворювань і післяопераційних станів. Висновок ЛКК засвідчує, що вона потребує стороннього догляду, допомоги та супроводу. Позивач є єдиним доглядальником дружини.

2.3. Попри надані документи, командування відмовило в задоволенні рапорту, посилаючись на відсутність конкретного формулювання про потребу в постійному догляді у довідці МСЕК. Натомість ЛКК прямо вказала на необхідність стороннього догляду, що згідно з законом є достатньою підставою.

2.4. Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» у пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 передбачає звільнення з військової служби за сімейними обставинами, зокрема у зв`язку з необхідністю догляду за дружиною з інвалідністю І чи ІІ групи. Вимоги до форми підтверджуючих документів альтернативні або висновок МСЕК, або ЛКК.

2.5. Наявність діагнозів, висновку ЛКК, а також фактичного здійснення догляду підтверджує наявність законної підстави для звільнення. Судова практика, зокрема рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024 р. (№600/7342/23-а), підтверджує, що висновок ЛКК з формулюванням «потребує стороннього догляду» є належним доказом.

2.6. Відмова відповідача є протиправною, оскільки суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка зобов`язує діяти лише в межах і у спосіб, визначений законом. Орган не має дискреції щодо відмови, якщо наявні документи відповідають вимогам закону. Законодавчі положення не передбачають обов`язкової відсилки до Постанови КМУ №413 щодо сімейних обставин у випадку воєнного стану. Натомість пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону є самодостатньою нормою для ухвалення рішення про звільнення.

2.7. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними та зобов`язати видати наказ про звільнення з військової служби за сімейними обставинами через потребу в постійному догляді за дружиною з інвалідністю ІІ групи.

Позиція відповідача

2.8. Відповідно до наявного у справі відзиву на позов, ВЧ НОМЕР_1 вважає позов безпідставним, виходячи із наступного.

2.9. Так, позивач подав рапорт про звільнення з військової служби, посилаючись на необхідність догляду за дружиною з інвалідністю ІІ групи. Проте, у довідці МСЕК дружини позивача відсутній запис про потребу у постійному догляді, що є однією з необхідних умов для звільнення з військової служби за даною підставою.

2.10. Згідно з положеннями чинного законодавства, зокрема Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою КМУ №1317, рішення про встановлення інвалідності та потребу у сторонньому догляді приймаються медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК).

2.11. Судова практика, зокрема постанови Верховного Суду, підтверджує, що саме МСЕК уповноважені визначати потребу особи в сторонньому догляді. Висновки лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) не є підставою для звільнення з військової служби у даному випадку. Аналіз положень Постанови КМУ №1317 свідчить, що підставою для встановлення І групи інвалідності є, зокрема, неспроможність до самообслуговування і потреба у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. Для ІІ групи інвалідності така потреба не є обов`язковою.

2.12. У довідці МСЕК дружини позивача, виданій у 2020 році, не вказано про потребу у постійному сторонньому догляді.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_1 .

3.2. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.10.2024 року ОСОБА_1 одружився на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

3.3. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №856798 від 14.07.2020 року ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності загальне захворювання. Їй протипоказана праця в звичайних виробничих умовах.

3.4. Також, у справі наявний висновок ЛКК №5870 від 15.10.2024 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно якого ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

3.5. Крім цього, згідно висновку ЛКК від 15.10.2024 року, №5870/1 ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, допомоги, супроводу.

3.6. У матеріалах справи наявний акт підтвердження проживання без реєстрації №481 від 07.11.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 проживає без реєстрації в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , власницею якого є ОСОБА_2 .

3.7. 26.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 у якому просив звільнити його з військової служби згідно підпункту п. г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

До рапорту додано нотаріально посвідчені: копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 ; копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду МСЕК №783 серії 12 ААБ №856798; копія висновку ЛКК №5870; копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , від 10.10.2024 року; копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2-2024/01326/622, витяг з реєстру територіальної громади; акт підтвердження проживання без реєстрації №481.

3.8. 27.11.2024 року за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 на адресу позивача надіслано лист №3301, яким останнього повідомлено, що його рапорт розглянуто, встановлено «… що згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальної комісією серії 12ААБ №856798 на ОСОБА_3 , ІІ групи інвалідності, в пункті «Висновок про умови та характер праці» відсутній висновок про те, що ОСОБА_4 потребує постійного/стороннього догляду.

….

Отже, копія довідки до акту огляду медико-соціальної комісією серії 12ААБ №856798 на ОСОБА_3 , відповідно до якого встановлено ІІ групу інвалідності, не містить такого висновку про потребу в постійному догляді, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для Вашого звільнення з військової служби та правомірність повернення рапорту на доопрацювання».

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби).

4.2. Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.3. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

4.4. На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

4.5. Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

4.6. Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

4.7. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

4.8. Так, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

4.9. Згідно пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

4.10. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

4.11. Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі Положення № 1153).

4.12. Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 12 Положення №1153, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

4.13. Пунктом 233 Положення №1153 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

4.14. Також, наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 року, №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у пункті 23 Додатку 19 (Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби) якої зазначено, що у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи:

- копія свідоцтва про шлюб;

- один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи).

4.15. Верховним Судом у постанові від 06.06.2024 року у справі №140/25460/23 констатовано, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

4.16. Також, Верховним Судом у постанові від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 (адміністративне провадження № К/990/27884/23) зазначено, що медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я. Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я. Водночас Верховний Суд зауважив, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду). Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, Судом було зазначено, що у переліку прав та обов`язків (визначеному у Положеннях № 1317) медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду. При цьому, поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком. Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, у Суду є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то суд приходить до переконання, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг. Крім того, суд зауважив, що абзац 4 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Предметом цього позову є дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачеві у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби у Збройних Силах України за сімейними обставинами згідно підпункту «г» пункту 2, частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ - у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи (дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи);

5.2. Відмовляючи у задоволенні рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами, відповідач стверджує, що оскільки в акті огляду МСЕК 12ААБ №856798 на ОСОБА_2 відсутній висновок про потребу в постійному догляді, то це свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби.

5.3. Натомість позивач вважає, що наявність висновку ЛКК про те, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, допомоги та супроводу є підставою для його звільнення, незалежно від інформації, яка наявна в акті огляду МСЕК 12ААБ №856798.

5.4. Отже, в цій справі суд надасть оцінку тому чи має право позивач на звільнення на підставі підпункту «г», пункту 2, частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Щодо суті спору

5.5. Як встановлено судом вище, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.10.2024 року ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №856798 від 14.07.2020 року є особою з інвалідністю (ІІ група), причина інвалідності загальне захворювання та відповідно до висновку ЛКК від 15.10.2024 року, №5870/1 потребує стороннього догляду, допомоги, супроводу.

5.6. Згідно абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 та підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

5.7. При цьому відповідно до пункту 23 Додатку 19 (Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби) Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи:

- копія свідоцтва про шлюб;

- один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи).

5.8. Аналізуючи наведені положення Закону №2232-XII та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, слід прийти до висновку, що для звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 та підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII необхідно, окрім іншого, подати:

- висновок ЛКК або МСЕК, згідно якого його дружина ОСОБА_2 потребує постійного догляду.

5.9. У висновку ЛКК від 15.10.2024 року, №5870/1 зазначено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, допомоги, супроводу.

5.10. З цього приводу суд звертає увагу, що поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», адже перше вказує на те, ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. При цьому, «постійний догляд» - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.

Постійний догляд в українському законодавстві це форма допомоги та підтримки, що надається особам, які потребують регулярного нагляду, допомоги та догляду в повсякденному житті через обмежені фізичні або психічні можливості.

5.11. Наведене слідує з того, що відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 підставами для встановлення груп інвалідності є, зокрема: для I групи - стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі; для ІІ групи - стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі; для III групи інвалідності - стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Тобто, лише для І групи інвалідності властиво, що така особа потребує постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги. Тоді як, для осіб з ІІ групою інвалідності властиві функціональні порушення зі збереженням здатності до самообслуговування, які не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі; для осіб з ІІІ групою інвалідності властиві функціональні порушення, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту (див. постанову Верховного Суду від 30.05.2024 року, справа №580/3253/23)

5.12. Отже, за таких обставин, враховуючи відсутність у висновку ЛКК від 15.10.2024 року, №5870/1 запису про «потребу у постійному догляді», слідує, що підстав для звільнення позивача згідно абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, наразі немає.

5.13. Відповідач, будучи в розумінні КАС України суб`єктом владних повноважень, при реалізації своїх повноважень, зобов`язаний діяти виключно у спосіб встановлений Законом №2232-XII та застосовувати для цього за обсягом буквальне тлумачення норм права.

Згідно правил буквального тлумачення зміст правової норми повністю збігається з її буквальним офіційним зовнішнім виразом, тобто норму розуміють як таку, що повністю збігається із відповідним нормативно-правовим приписом (текстовою формою правової норми).

5.14. Отже, відповідач, із врахуванням відсутності запису у висновку ЛКК від 15.10.2024 року, №5870/1 про потребу у постійному догляді за ОСОБА_2 , не мав підстав для звільнення позивача із військової служби, а тому суд вважає, що у задоволенні цього позову необхідно відмовити.

5.15. Також, суд звертає увагу, що відповідно до нормативного урегулювання цих правовідносин та релевантної правової позиції Верховного Суду (див. для прикладу постанову від 21.02.2024 року у справі №120/1909/23 (адміністративне провадження № К/990/27884/23) стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

6.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

6.3. Відповідачем доведено суду правомірність своїх дій щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

6.4. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

6.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Оскільки у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує, сплачений позивачем у справі судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя О.В. Анісімов