Справа № 580/5833/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року справа № 580/5833/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Галасун А.О.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 11.04.2023, пропорційно 10 дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 11.04.2023, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників в судове засідання.

Ухвалою суду від 29.07.2024 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.04.2025 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні.

Чергове судове засідання у справі призначено на 21.05.2025 о 12:00 год.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

В судове засідання прибув прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, який надав суду для дослідження матеріали кримінального провадження №0000014 від 12.06.2023, томи 5, 6, 9, 10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.03.2023 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 11.04.2023 брав безпосередню участь у бойових діях, тому набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, що підтверджено довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 № 2238.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що додаткова винагорода виплачена позивачу за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 та з 01.04.2023 по 11.04.2023 у розмірі 30000 гривень відповідно до виконаних останнім бойових завдань, які не пов`язані з перебуванням на лінії бойового зіткнення з противником чи відбиттям збройного нападу на об`єкти, що охороняються.

Представник відповідача наголосив, що довідка від 12.04.2023 вих. № 2238 за формою згідно з додатком 6 до Порядку від 20.08.2014 № 413, яка видана позивачу, є одним з документів для надання йому статусу учасника бойовій дій і не є підставою для проведення виплат додаткової винагороди чи будь-якого іншого грошового забезпечення.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2022 № 35, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та виконання вимог Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022 солдата ОСОБА_1 , призваного за мобілізацією, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення, котлове забезпечення згідно каталогу продуктів харчування під час виконання завдань за призначенням. Солдата ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 08.04.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (витяг із наказу додається).

З 12.04.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.04.2023 № 102 у званні молодший сержант ОСОБА_1 звільнений із посади штаб-сержанта 3 категорії групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 та вибув до нового місця служби в розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони.

До Черкаського окружного адміністративного суду 11.06.2024 надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.03.2023 до 31.03.2023 та з 01.04.2023 до 11.04.2023 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн. за період з 01.03.2023 до 31.03.2023 та з 01.04.2023 до 11.04.2023 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 в адміністративній справі № 580/9845/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2024 в адміністративній справі № 580/9845/23 апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на заяву про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 04.07.2023, поданої адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 ; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на адвокатський запит 29.08.2023, поданий адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 .

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати відповіді на заяву про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 04.07.2023, поданої адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 та адвокатський запит 29.08.2023, поданої адвокатом Мандриком Владиславом Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 направила представнику позивача адвокату Мандрику В.В. листи від 23.04.2024 № 1301нт та від 24.05.2024 № 1593нт, в яких роз`яснено порядок отримання грошового забезпечення позивачем.

Не погоджуючись із розміром грошової винагороди, який виплачений позивачу, адвокат Мандрик В.В. звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи клопотання відповідача щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, суд виходить з таких обставин.

За правилами ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

За ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що правовий інститут строків звернення до суду, не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв визначення поважності причин їх пропуску. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків.

Суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та є чинним на час розгляду справи судом.

Позивач є військовослужбовцем, який призваний на військову службу під час мобілізації та виконував бойові завдання. Звернення позивача до суду відбулось після виконання відповідачем рішення суду та одержання роз`яснень відповідача щодо порядку виплати грошового забезпечення. Станом на час звернення до суду з позовом продовжував виконувати обов`язки військової служби, тому суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та станом на час розгляду спору триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168).

Відповідно до пункту першого Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (в редакції постанови КМУ від 20.01.2023 № 43, чинній на час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 (в редакції постанови КМУ від 20.01.2023 № 43, яка діяла на час спірних правовідносин) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Відповідно до пункту другого розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок від 07 червня 2018 року № 260), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197 (Порядок доповнено новим розділом згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 - застосовується з 01 лютого 2023 року, чинний на час спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бонових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Відповідно до пунктів третього-п`ятого розділу XXXVI Порядку від 07 червня 2018 року № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бонових дій (вахтовий, навігаціино-вахтовии, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.

Відповідно до пунктів восьмого та дев`ятого розділу XXXVI Порядку від 07 червня 2018 року № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З наведеного законодавчого регулювання вбачається, що безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах зі стримування збройної агресії РФ на території України підтверджується одночасною наявністю відповідних записів у журналі бойових дій та відповідному рапорті начальника (командира) підрозділу.

На виконання вимог ухвал суду від 30.08.2024, 25.09.2024, 10.10.2024, 23.04.2025 Черкаською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону надано суду для дослідження матеріали кримінального провадження №0000014 від 12.06.2023, томи 5, 6, 9, 10.

В матеріалах кримінального провадження містяться оригінали журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 №3Т, який розпочато 07.02.2023 та закінчено 13.03.2023, а також №4Т, який розпочато 13.03.2023 та закінчено 10.04.2023. Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться бойові розпорядження про направлення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 для виконання бойових завдань та рапорти керівників підрозділів про преміювання військовослужбовців відповідно до вимог Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Під час дослідження вказаних матеріалів судом встановлено, що рапортом ТВО начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 клопотав перед командиром військової частини НОМЕР_1 рапортом вх. №981 від 07.02.2023 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн., зокрема для старшого солдата ОСОБА_1 , за 5 днів у період з 01.01.2023 по 05.01.2023, а також у розмірі 100 000 грн. за період з 06.01.2023 по 31.01.2023.

Рапортом ТВО начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 клопотав перед командиром військової частини НОМЕР_1 щодо виплати винагороди у розмірі 100 000 грн., зокрема для старшого солдата ОСОБА_1 , за 10 днів у період з 01.02.2023 по 10.02.2023, з 20.02.2023 по 23.02.2023, а також у розмірі 30 000 грн. за період з 24.02.2023 по 28.02.2023.

Згідно з журналом бойових дій № НОМЕР_3 у період з 11.02.2023 по 17.02.2023 позивач перебував у відпустці.

Рапортом ТВО начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 вх. № 1837 від 31.03.2023 клопотав перед командиром військової частини НОМЕР_1 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн., зокрема для старшого солдата ОСОБА_1 , за 31 день у період з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Рапортом ТВО начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_2 вх. № 2738 від 04.05.2023 клопотав перед командиром військової частини НОМЕР_1 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн., зокрема для старшого солдата ОСОБА_1 , за 11 днів у період з 01.04.2023 по 11.04.2023.

Як встановлено судом, згідно з журналами бойових дій №3Т та №4Т у період з 28.02.2023 по 10.04.2023 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 приймали неодноразову участь у бойових діях на лінії бойового зіткнення з противником шляхом утримання визначених командуванням опорних пунктів та здійсненням наступальних дій.

Однак, згідно з бойовим наказом командира НОМЕР_4 ОБ НОМЕР_5 ОБР ТрО №59/223ДСК від 28.02.2023 підполковника ОСОБА_3 на уточнення бойового розпорядження НОМЕР_6 ОМБР від 26.02.2023 №45/335/2955ДСК, вирішено налагодити роботу управління НОМЕР_4 ОБ НОМЕР_5 ОБР ТрО для проведення занять з особовим складом, зв`язку, медичного, інших видів забезпечення, вирішено залишити в населеному пункті військовослужбовців управління, в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_1 . Назва населеного пункту судом в рішенні не повідомляється в цілях національної безпеки та оборони.

Згідно відомостей, які містяться у протоколі допиту свідка від 26.09.2023 у кримінальному провадженні №0000014 від 12.06.2023 згідно якого допитаний в якості свідка начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_4 , судом встановлено, що цей свідок підтвердив створення батальйонного району оборони (БРО) де перебував позивач, військовослужбовці цього БРО з 28.02.2023 не виконували бойових завдань. Іншими бойовими наказами визначались військовослужбовці, які задіювалися до виконання бойових завдань в БРО в якості резерву та безпосередньо брали участь у бойових діях (здійснювали ротацію військовослужбовців, що вибули з БРО в якості вбитих, поранених та за службовою необхідністю).

Досліджуючи зміст журналів бойових дій №3Т та №4Т, суд встановив, що записи щодо позивача після 28.02.2023 про його переміщення чи ротацію в район безпосередніх бойових дій відсутні. Також відсутні відомості про виконання інших дій чи завдань, які дають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у період з 01.03.2023 по 11.04.2023 позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях, а 12.04.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби в розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 №102.

Щодо посилання позивача на необхідність врахування довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 № 2238, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту першого Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичної операції, забезпеченні п проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (в редакції постанови КМУ від 21.10.2022 № 1193, яка діяла на час спірних правовідносин) (далі - Порядок від 20.08.2014 № 413), передбачено, що Порядок від 20.08.2014 № 413 визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, та категорії таких осіб.

Відповідно до пункту другого Порядку від 20.08.2014 № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Суд звертає увагу, що довідкою від 12.04.2023 № 2238 одночасно охоплено періоди коли позивач брав безпосередню участь у бойових діях та одночасно охоплено періоди коли позивач такої участі не брав, однак перебував у районах ведення бойових дій. Наведеним Порядком від 20.08.2014 № 413, в редакції на дату видачі довідки, не передбачено видачі двох різних довідок у випадку коли особа брала безпосередню участь у бойових діях у певні проміжки часу, а потім припинила таку участь, але знаходилась в районі ведення бойових дій за відсутності безпосереднього контакту з противником. Більш того, Порядок від 20.08.2014 № 413 не визначає процедуру підтвердження прав на отримання додаткової винагороди, натомість регулює іншу сферу суспільних відносин. Як наслідок, наявність у позивача довідки від 12.04.2023 № 2238 не підтверджує його право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 22.05.2025.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО