Справа № 420/1745/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1745/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка виразилась у прийнятті незаконного рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII.

- Зобов`язати Саф`янівську сільську раду Ізмаїльського району Одеської області скликати сесію, на якій розглянути питання, викладене в листі військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих, стосовно скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233.

В обґрунтування позовних позивач вказує, що відповідно до листа від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих «Про скасування рішення сесії», військова частина НОМЕР_1 звернулась до голови Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розглянути питання про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233. Станом на день подання позовної заяви відповіді від відповідача стосовно задоволення вимоги позивача в вищезазначеному листі про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233 не отримано. Враховуючи протиправність дій відповідача стосовно законних прав позивача в питанні скасування рішення сесії Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Позивач вказує, що згідно наявної у нього інформації, встановлено, що відповідно до рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII, затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 (сім) років ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, площею 0,4139 га, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка), кадастровий номер :01:002:0158 та передано ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» в оренду терміном на 7 (сім) років, земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0158, площею 0,4139 га земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка).

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Земельного кодексу України, у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів.

Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0158, площею 0,4139 га знаходиться у межах прикордонної смуги шириною 50 метрів уздовж лінії державного кордону по берегу української частини прикордонної річки Дунай з Румунією, відтак має належати до земель оборони, та не може передаватися в оренду інших суб`єктів.

З метою забезпечення обороноздатності держави в умовах воєнного стану та забезпечення додержання прикордонного режиму, Державною прикордонною службою України вживаються заходи щодо поновлення інтересів держави стосовно земель оборони, які знаходяться уздовж державного кордону по берегу української частини прикордонної річки Дунай та щодо яких законодавством регламентовано особливий режим використання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, змінено положення Земельного кодексу України щодо повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками. Зокрема, розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель оборони (п.п. б). Таким чином, землі оборони віднесені до земель державної форми власності.

За викладених обставин, позивач вважає, що відповідач протиправно ухвалив рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 (сім) років ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, площею 0,4139 га, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка), кадастровий номер :01:002:0158 та передано ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» в оренду терміном на 7 (сім) років вказану земельну ділянку.

Тому 08.01.2025 року позивач звернувся до відповідача з листом № 10/376-25-Вих «Про скасування рішення сесії», в якому просив розглянути питання про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233.

Враховуючи протиправність дій відповідача стосовно законних прав позивача в питанні скасування рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого вважає позовну заяву військової частини НОМЕР_1 безпідставною та необґрунтованою та просить в її задоволенні відмовити з таких підстав.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Саф`янівської сільської ради, що виразилась у прийнятті незаконного рішення відповідач зазначив таке.

Великою палатою Верховного Суду по справі 990/167/24 від 26 вересня 2024 року зазначено наступне: «…Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні були бути вчинені, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції. …» Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду по справах № 160/6885/19, № 464/5990/16-а, № 580/532/23. Таким чином, бездіяльність органу місцевого самоврядування не може бути визначена у формі дії, а саме у формі прийняття рішення, так як це викладено у вимозі позивача.

Щодо зобов`язання Саф`янівської сільської ради розглянути на сесії питання, викладене в листі військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих, стосовно скасування рішення сесії Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233, відповідач вказав наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7- рп/2009 по справі № 1-9/2009, на яке посилається Позивач, «.. Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання…».

Відповідач вважає, що Позивачем надано невірну оцінку рішення Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 №5024-VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» земельної ділянки в оренду терміном на 7 (сім) років для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка)» та віднесено його до нормативних, та, відповідно, вважаючи за можливе застосування процедури скасування власного рішення органом місцевого самоврядування. Проте, дане рішення Саф`янівської сільської ради є ненормативним, оскільки регулює відносини, що склалися між Саф`янівською сільською радою та ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ», та вичерпує свою дію шляхом його виконання. Таким чином, дане рішення Саф`янівської сільської ради може бути скасовано виключно судом з мотивів його незаконності. Також відповідач вважав нерелевантною до правовідносин, що склалися, частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку посилається Позивач, адже дана норма стосується порядку скасування рішень виконавчого комітету відповідної ради, а не власне рішень сесій ради.

Щодо зобов`язання Саф`янівської сільської ради скликати сесію для розгляду питання, викладеного у листі від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих відповідач зазначив таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування» сесії скликаються сільської, селищної, міської ради скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Частиною 13 ст. 46 ЗУ Про місцеве самоврядування передбачено, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної у місті, районної, обласної ради, загальними зборами (конференцією) жителів, громадськими слуханнями, жителями у порядку місцевої ініціативи. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до Постанови Великої палати ВС України по справі 990/167/24 від 26 вересня 2024 року «..Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен з яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Згідно з положеннями статті 6 Конституції України та статті 2 КАС адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Суд не втручається та не може втручатися в конституційну дискрецію (вільний розсуд) відповідача, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані йому Конституцією України, оскільки це не відповідає ані принципу розподілу влади в державі, ані завданню адміністративного судочинства.»

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16, від 06 березня 2019 року у справі № 200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі № 818/600/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18.

Таким чином, скликання сесії та винесення будь-яких питань на ії розгляд відноситься до дискреційних повноважень Саф`янівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування.

Також відповідач зазначив, що на лист військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих, стосовно скасування рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233, Саф`янівською сільською радою було надано змістовну відповідь від 15.01.2025 № 01/01-33/90/168 щодо порядку скасування рішень ради.

За викладених обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ТОВ ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» подала до суду пояснення щодо позову, згідно яких підтримує доводи відповідача, вважає позов військової частини НОМЕР_1 необґрунтованим та просить в його задоволенні відмовити.

Третя особа, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1- 9/2009, висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20.09.2018 р. у справі №521/17710/15-а, від 22.01.2019 р. у справі №371/957/16-а, від 13.03.2019 р. у справі №542/1197/15-а, а також висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові №910/15058/18 від 14.01.2020 р., зазначила, що проаналізувавши відповідні положення Конституції України та актів законодавства, рішення Конституційного Суду України можна дійти до висновку, що органи місцевого самоврядування мають визначене законом право скасовувати прийняті ними рішення, у т. ч. з підстав їх невідповідності Конституції України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень. Проте органи місцевого самоврядування повинні враховувати, що вони не можуть скасовувати прийняті ними раніше рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а отже - вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Третя особа зазначила, що вона заперечує проти скасування рішення відповідача від 20.12.2023 № 5014-VIII, що прийняте останнім на законних підставах, є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом виконання, а саме: укладення договору оренди землі №233 від 26.12.2023. Отже зазначене рішення відповідача не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання.

Ухвалою від 27.01.2025 року позов військової частини НОМЕР_1 залишено без руху для усунення недоліків позову.

Ухвалою від 17.02.2025 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та поновлено цей строк, прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ». Учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 21.05.2025 року уточнений адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою від 22.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що рішенням 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII, затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 (сім) років ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, площею 0,4139 га, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка), кадастровий номер :01:002:0158 та передано ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» в оренду терміном на 7 (сім) років, земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0158, площею 0,4139 га земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності для розміщення та експлуатації будівель і споруд річкового транспорту, розташованої на території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами с. Стара Некрасівка) (а.с.19).

На підставі вищезазначеного рішення 26.12.2023 року між Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» укладено договір оренди землі №233, згідно якого земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0158 передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ АФ» строком на 7 (сім) років (а.с.52-59).

Право оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі від 26.12.2023 зареєстроване за ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» у Державному реєстрі речових прав (а.с.50-51).

08.01.2025 року позивач звернувся до голови Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області з листом № 10/376-25 Про скасування рішення сесії, в якому просив розглянути питання про скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233 між Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ», посилаючись на те, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:002:0158 входить до земель оборони та може перебувати лише на праві постійного користування у військових частинах Держприкордонслужби, а саме: військової частини НОМЕР_1 (а.с.18).

Листом від 15.01.2025 року № 01/01-33/90/168 Саф`янівським сільським головою було надано відповідь від 15.01.2025 на звернення позивача від 08.01.2025 року, в якій, зокрема, зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, на підставі яких виникають речові права на земельні ділянки, можуть бути визнані недійсними, протиправними виключно за рішенням суду, крім випадків, коли скасування протиправних рішень в позасудовому порядку передбачено законодавчими актами у сфері земельних відносин, а також Законом України «Про адміністративну процедуру» (а.с.136).

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

При цьому, згідно п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР (далі за текстом - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.5 ст.46 Закону №280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частиною 13 ст.46 Закону №280/97-ВР, зокрема, передбачено, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної у місті, районної, обласної ради, загальними зборами (конференцією) жителів, громадськими слуханнями, жителями у порядку місцевої ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч.10 ст.59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Офіційне тлумачення положень частини десятої статті 59 Закону №280/97-ВР було надано у Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009.

Так, у зазначеному Рішенні, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Конституційний Суд України зазначив, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, Конституційний Суд України виснував, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За викладеного вище правового регулювання спірних відносин та наведеного тлумачення Конституційним Судом України положень частини десятої статті 59 Закону №280/97-ВР суд доходить висновку про помилковість тверджень позивача про те, що відповідач може самостійно скасувати власне рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII, яке є правовим актом індивідуальної дії, та на підставі якого у ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» виникло право оренди земельної ділянки, зареєстроване у встановленому законом порядку, і яке (рішення) вичерпало свою дію виконанням, враховуючи також, що третя особа заперечує проти скасування цього рішення.

В обґрунтування позовних вимог щодо наявності у відповідача такого права (скасувати рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII) позивач посилається, зокрема, на п.15 ч.1 ст.26 та ч.4 ст.59 Закону №280/97-ВР.

Так, пунктом 15 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Частиною 4 ст.59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Отже, як вбачається зі змісту наведених вище приписів п.15 ч.1 ст.25 та ч.4 ст.59 Закону, на які посилається позивач, вказані норми не регулюють спірні правовідносини, оскільки у першій із них йдеться про скасування радою актів виконавчих органів ради (а не власних рішень ради), а в другій про процедуру зупинення сільським головою рішення ради у 5-денний строк з моменту його прийняття та внесення його на повторний розгляд відповідної ради.

Отже, наведені вище положення Закону №280/97-ВР не є релевантними до спірних правовідносин, а тому не застосовуються судом під час вирішення даної справи.

Таким чином, доводи позивача щодо обов`язку відповідача розглянути питання скасування рішення ради від 20.12.2023 № 5014-VIII та як наслідок розірвання договору оренди землі № 233, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача скликати сесію, на якій розглянути питання, викладене в листі військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 за № 10/376-25-Вих, стосовно скасування рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII та про розірвання договору оренди землі від 26.12.2023 № 233, а тому в задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у прийнятті незаконного рішення, суд погоджується з доводами відповідача про те, що бездіяльність органу місцевого самоврядування не може бути визначена у формі дії, а саме: у формі прийняття рішення, так як це викладено у вимозі позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2024 року по справі № 990/167/24 зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні були бути вчинені, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Отже, прийняття відповідачем рішення від 20.12.2023 № 5014-VIII є дією, а не бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Тому підстави для задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка виразилась у прийнятті незаконного рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII відсутні через відсутність такої бездіяльності.

При цьому суд зауважує, що власне правомірність чи протиправність самого рішення 34 сесії 8 скликання Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.12.2023 № 5014-VIII не є предметом спору в даній справі, оскільки таких вимог позивачем не заявлялося.

Наведені позивачем судові рішення Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 924/174/18 та від 14.11.2018 у справі № 297/1395/15-ц не є релевантними до спірних правовідносин у даній справі.

Так, у справі № 924/174/18 предметом спору було визнання незаконним та скасування рішення ради, а у справі № 297/1395/15-ц - скасування наказів ГУ Держземагенства в Закарпатській області.

До того ж, суд звертає увагу позивача на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 924/174/18 зроблено висновок про те, що оскільки у цій справі встановлено наявність існуючого речового права на спірні земельні ділянки у позивача, а рішення відповідача, яке оскаржується, - про надання дозволу на розробку проекту технічної документації з метою передання їх у власність (користування) іншим особам спричиняє порушення речового права позивача, висновок судів попередніх інстанцій про існування цивільно-правового спору є правильним та відповідно помилковими є доводи скаржника про публічно-правовий характер цих правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено судом вище, протиправної бездіяльності відповідачем допущено не було. Дії (бездіяльність) відповідача відповідають приписам ч.2 ст.2 КАС України.

Решта доводі і заперечень учасників справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Понесені позивачем судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (адреса: вул. Грушевського, 85, с. Саф`яни, Ізмаїльський район, Одеська область, 68609, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «ТЕРМІНАЛ АФ» (адреса: вул.Івана Франка, буд.57, місто Броди, Золочівський район, Львівська область, 80600, ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 22.05.2025 року.

Суддя В.В. Андрухів

.