Справа № 160/25464/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/25464/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року (суддя Конєва С.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування для обчислення стажу при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 липня 2024 року до її стажу роботи на посаді судді наступних періодів: навчання у Кемеровському державному університеті (правознавство) - 2 роки 4 місяця 22 дні (з 01.09.1987 року по 15.06.1992 року), стажування на посаді слідчого прокуратури П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 4 місяця 24 дні (з 12.07.1993 року по 05.12.1993 року), стажування на посаді помічника прокурора П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 3 місяця 18 днів (з 06.12.1993 року по 23.03.1994 року), помічника прокурора П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 7 років 10 місяців 1 день (з 24.03.1994 року по 24.01.2002 року), стажисту судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області 9 місяців (з 01.02.2002 року по 31.10.2002 року).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати для призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до її стажу роботи на посаді судді наступні періоди: навчання у Кемеровському державному університеті (правознавство) - 2 роки 4 місяця 22 дні (з 01.09.1987 року по 15.06.1992 року), стажування на посаді слідчого прокуратури П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 4 місяця 24 дні (з 12.07.1993 року по 05.12.1993 року), стажування на посаді помічника прокурора П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 3 місяця 18 днів (з 06.12.1993 року по 23.03.1994 року), помічника прокурора П`ятихатського району, Дніпропетровської області - 7 років 10 місяців 1 день (з 24.03.1994 року по 24.01.2002 року), стажисту судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області - 9 місяців (з 01.02.2002 року по 31.10.2002 року).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) провести перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 % від її заробітку, починаючи з 12.07.2024 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначено, що за документами пенсійної справи стаж роботи на посаді судді, згідно записів трудової книжки, становить 21 рік 4 місяці 21 день. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці складає 59024,16 грн. Закон України «Про судоустрій і статус суддів», чинний на час розгляду справи, та визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, і ст.137 цього Закону визначає порядок обчислення стажу роботи судді. Закон України «Про статус суддів», на який посилається Позивач втратив чинність 01.01.2012.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України від 14 жовтня 2002 року №926/2002, ОСОБА_1 було призначено на посаду судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області та згідно Постанови Верховної Ради України від 22.05.2008 року №300-VІ її було призначено безстроково суддею того ж районного суду (а.с.10-20,27-31).

Указом Президента України від 11 січня 2012 року №7/2012 ОСОБА_1 було переведено на роботу на посаді судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області (а.с.10-20,27-31).

02 липня 2024 року рішенням №2007/0/15-24 Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_1 у відставку (а.с.27-31).

На підставі наказу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області №42-к від 11.07.2024р. ОСОБА_1 було відраховано зі штату Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 11.07.2024р. (а.с.33).

Зі змісту рішення ВРП №2007/0/15-24 від 02.07.2024 вбачається, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення становить 33 роки 4 місяці 2 дні, при цьому, до стажу позивачки, що дає право для звільнення у відставку, зараховано: строк роботи на посаді судді 21 рік 8 місяців 18 днів; половина періоду навчання у вищому навчальному закладі 2 роки 4 місяці 22 дні; робота на посаді помічника прокурора П`ятихатського району 7 років 10 місяців; стаж роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надавала ОСОБА_1 право на призначення на посаду судді 1 рік 4 місяці 22 дні (а.с.27-31).

На підставі особистої заяви позивачки від 22.07.2024, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №78 від 30.07.2024 ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотки суддівської винагороди, починаючи з 12.07.2024 з урахуванням стажу судді - 21 рік 4 місяці 21 день (а.с.25,26).

Позивачка звернулася до відповідача із заявою від 09.08.2024, в якій просила зарахувати спірні періоди до її стажу роботи на посаді судді та провести перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 76% від її заробітку (а.с.37-38).

Доказів надання відповіді на наведену заяву або проведення відповідного перерахунку відповідачем суду не надано, а матеріали справи не містять.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність дій не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Пунктом 2 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшуєтеся на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII зі змінами.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Відповідно до частини першої статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із приписами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в чинній до 28 березня 2015 року редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», на підставі якого ОСОБА_1 була вперше призначена на посаду судді.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини четвертої цієї статті Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах судців і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року-№865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню не тільки стаж безпосередньо перебування на посаді судді, а й половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, час роботи в органах прокуратури та стажистом в органах прокуратури та суді.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 01.09.1987 по 15.06.1992 навчалася в Кемеровському державному університеті за спеціальністю «Правознавство», що підтверджується копією диплома НОМЕР_2 (а.с.21-23).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до стажу роботи позивача, який дає їй право на звільнення у відставку, а відповідно і для призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню половина строку навчання, що становить 2 роки 4 місяці 22 дні.

Частиною другою статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Суд вірно зазначив, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус суддів та судоустрій» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Суд вірно врахував, що частину другу статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права на призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зарахувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту та стаж роботи у галузі права не менше як три роки.

Статтею 56 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» визначено, що під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Як було встановлено судом першої інстанції, згідно з копією трудової книжки, після здобуття повної вищої освіти до призначення на посаду судді ОСОБА_1 працювала з 12.07.1993р. по 05.12.1993р. стажером слідчого прокуратури П`ятихатського району; з 06.12.1993р. по 23.03.1994р. стажером помічника прокурора П`ятихатського району; з 24.03.1994р. по 24.01.2002р. помічником прокурора П`ятихатського району; з 01.02.2002р. до 13.10.2002р. стажером судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області (а.с.10-20, 27-31).

Суд вірно зазначив, що з огляду на положення вищезазначеної норми Закону №1789-ХІІ та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, а відповідно і для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж роботи позивачки на посадах стажера слідчого прокуратури П`ятихатського району, стажера помічника прокурора П`ятихатського району, помічника прокурора П`ятихатського району, стажера судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді для призначення щомісячного довічного гpoшового утримання становить 33 роки 4 місяці 2 дні.

З урахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 як судді у відставці має виплачуватись в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: 50 відсотків як базовий рівень та 26 відсотків за 13 повних років понад 20 років стажу на посаді судді.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 21 травня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш