Справа № 560/3007/25
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3007/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

I. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.01.2025 №39;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.02.1993 по 27.07.1994 на посаді майстра швейної дільниці в ПП "Флорія" та період трудової діяльності з 01.07.2007 по 30.09.2007 як фізичної особи підприємця зі сплатою фіксованого податку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про призначення пенсії за віком, відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням висновків суду.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У результаті розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.02.1993 по 27.07.1994, та з 01.07.2007 по 30.09.2007. Вважає, що записи трудової книжки містять всю необхідну інформацію про періоди роботи. Також зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника. Здійснюючи підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування зі сплатою патенту в період з 01.07.2007 по 30.09.2007 ОСОБА_1 сплачувала у Пенсійний фонд внески у складі фіксованого податку.

Копія ухвали про відкриття провадження від 07.03.2025 року вручена відповідачам 07.03.2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відзиву на позов від відповідачів не надходило.

Оскільки відповідачі не подали до суду відзиви на позовну заяву, керуючись положеннями частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями з паспорта серії НОМЕР_1 .

14 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.01.2025 року №39 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 01.02.1993 по 27.07.1994, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.08.1981, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: виправлення в даті звільнення та даті наказу на звільнення. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 01.07.2007 по 30.09.2007, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ок-5 від 14.01.2025, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Позивачка, вважаючи порушеним її право на пенсійне забезпечення, звернулася з цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 передбачено, що право на призначення пенсії за віком у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 31 рік.

Згідно з статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Стаж роботи позивачки у період з 01.02.1993 по 27.07.1994 підтверджується записами в трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 .

Підставою як для призначення пенсії, так і для її перерахунку, у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а.

Суд вказує, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Суд звертає увагу на те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з з 01.07.2007 по 30.09.2007, суд враховує наступне.

За приписами пункту 3-1 розділу XV Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Отже, конструкція цієї норми свідчить про те, що для зарахування періоду ведення підприємницької діяльності до страхового стажу відповідно до цього пункту така діяльність повинна вестись або із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого податку, отже ці умови є рівнозначними.

У спірний період діяв Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" (втратив чинність на підставі Закону України від 04.11.2011 № 4014-VI), який надавав громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту. Фіксований податок сплачувався громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету.

Також у спірний період діяла Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 №12 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів від 20.12.2011 № 1675). Пункт 14.2 цієї Інструкції містить аналогічні вищенаведеним положення щодо права фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту. Так само передбачено, що фіксований податок сплачується громадянином платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його реєстрації у податкових органах. Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є підставою для видачі податковим органом за місцем реєстрації у податкових органах фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності патенту.

На виконання п. 2 розділу II Закону України від 13.02.1998 №129/98-ВР "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" наказом Міністерства фінансів України від 10.11.1998 № 233 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2013 № 917) затверджений Порядок перерахування до Пенсійного фонду України 10 відсотків від сум фіксованого податку, що надходять до відповідних місцевих бюджетів. Цей Порядок визначав механізм відрахування коштів до Пенсійного фонду України від сум фіксованого податку, що сплачується громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і які обрали спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, фіксований податок сплачується громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його проживання і зараховується на рахунок N2542 "Кошти районних, міських, селищних та сільських бюджетів", відкритий в установах банків на ім`я органу, що здійснює виконання відповідного бюджету. За пунктом 4 цього Порядку міськфінвідділи в містах, які не мають районного поділу, райфінвідділи в містах, які мають районний поділ, сільські та селищні ради до 13 години наступного (робочого) дня після отримання з установи банку виписки, в якій відображені надходження на їх рахунки коштів від сплати фіксованого податку, 10 відсотків від сум цих надходжень перераховують платіжними дорученнями (або в системі електронних платежів) на рахунки відповідних відділів Пенсійного фонду України.

За такого правового регулювання, чинного у період провадження позивачкою підприємницької діяльності (2007 рік), суд виходить з того, що для зарахування спірного періоду до страхового стажу достатньо встановити сплату позивачем фіксованого податку у спірний період, оскільки від сум фіксованого податку 10 відсотків повинні були перераховуватись до Пенсійного фонду, причому таке перерахування повинна була здійснювати не позивач, а зазначені вище суб`єкти.

Відповідач у рішенні від 22.01.2025 посилається на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про сплату позивачем страхових внесків за спірний період.

У той же час, відсутність таких відомостей не є результатом дій або бездіяльності позивачки, і її вина у цьому належними доказами не доведена і судом не встановлена.

Як зазначено вище, обов`язок з перерахування до Пенсійного фонду 10 % від сум фіксованого податку був покладений не на платників фіксованого податку, а на уповноважені органи.

З огляду на це, позивачка не може бути позбавлена права на пенсійне забезпечення у разі неперерахування відповідальними особами (органами) частини фіксованого податку до Пенсійного фонду або у разі невідображення у індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про перерахування Пенсійному фонду 10 % сум фіксованого податку.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.10.2005 №22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Як вбачається зі змісту листа Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 04.02.2025 №1430/6/22-01-24-13, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області, Хмельницька ДПІ (м. Хмельницький) з 15.12.2003 по теперішній час.

У періоди з 01.04.1998 по 31.08.1998, з 01.07.2007 по 30.09.2007 позивачка перебувала на системі оподаткування (фіксований податок) та сплачувала фіксовану суму податку за період з 01.04.1998 по 31.08.1998 - 240,00 грн, за період з 01.07.2007 по 30.09.2007 - 540,00 грн.

Таким чином, позивачка у період, зокрема, з 01.07.2007 по 30.09.2007 здійснювала підприємницьку діяльність, сплачуючи фіксований податок, а тому висновки органів Пенсійного фонду щодо неможливості зарахування цих періодів до страхового стажу є необґрунтованими.

Отже, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області №39 від 22.01.2025, прийняте за результатами розгляду заяви позивачки від 14.01.2025 щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 01.02.1993 по 27.07.1994 та з 01.07.2007 по 30.09.2007 є протиправним та його слід скасувати.

Таким чином, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачці вказані вище періоди до страхового стажу.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, тобто до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України за місцем своєї реєстрації та проживання, а тому саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про призначення пенсії.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки рішення №39 від 22.01.2025 про відмову у призначенні позивачці пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, тому на користь позивачки слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.01.2025 №39.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 01.02.1993 по 27.07.1994 та з 01.07.2007 по 30.09.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028 , код ЄДРПОУ - 21084076)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап