Справа № 420/19058/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.05.2024 року №21370/14-32-04-08-20.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що внаслідок проведення камеральної перевірки та винесення акту №14513/15-32-04-08-17 від 11.04.2024 року про результати камеральної перевірки, 20.05.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №21370/14-32-04-08-20, яким було застосовано штрафні (фінансові) санкції до підприємства у розмірі 15 035,00 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду по справі №420/19058/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

24.07.2024 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що починаючи з 27.05.2022 року і на період дії воєнного стану карантинний мораторій щодо незастосування штрафних санкцій не застосовується. Відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України ТОВ «ІНВЕСТУРСЕРВІС» з 01.04.2022 по 31.07.2023 перебувало на спрощеній системі оподаткування з особливостями оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки. Порушення сплати податкових зобов`язань, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 року до дня переходу на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки, а саме: до 01.04.2022 року по ТОВ «ІНВЕСТУРСЕРВІС» не встановлено. Крім того, заява про відсутність можливості своєчасного виконання податкових обов`язків відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №255 від підприємства до Головного управління ДПС в Одеській області не надходила.

Ухвалою суду від 10.09.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/19058/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

08.10.2024 року та 18.02.2025 року підготовчі судові засідання відкладались на інші дати через нез`явлення сторони позивача у підготовчі судові засідання.

08.10.2024 року ухвалою суду провадження по справі №420/19058/24 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та поновлено, відповідно, протокольною ухвалою суду від 25.03.2025 року.

25.03.2025 року було проведено підготовче судові засідання по справі, в яких представники сторін надавали пояснення по суті спірних правовідносин.

Також 25.03.2025 року підготовче провадження у справі №420/19058/24 було закрито та призначено розгляд справи по суті на 29.04.2025 року.

29.04.2025 року було проведено судове засідання, в якому представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та виступила із вступним словом. Представник відповідача також виступила із вступним словом в судовому засіданні та заперечувала проти задоволення позовних у повному обсязі.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження, проти чого представники сторін не заперечували.

Суд у справі встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» (далі ТОВ «ІНВЕСТУРСЕРВІС», підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 32751106.

Основним видом економічної діяльності підприємства є 68.20 (КВЕД) Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Підприємство є платником земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні підприємства кадастровий номер :03:001:0002, площею 3.9061 кв. м, яка знаходиться за адресою: Одеська обл., район Білгород-Дністровський, смт Сергіївка, пров. Тірас, 5, що сторонами не заперечувалось.

З 01.04.2022 року по 31.07.2023 року підприємство перебувало на спрощеній системі оподаткування з особливостями оподаткування єдиним податком за ставкою 2%.

02.02.2022 року підприємство подало до контролюючого органу податкову декларацію № з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій визначило свої податкові зобов`язання на 2022 рік з цього податку (а.с.56-58). Протягом жовтня 2022 року свої податкові зобов`язання, самостійно визначені податковою декларацією, підприємство сплатило, що відповідачем не заперечувалось.

27.06.23 року підприємство подало до контролюючого органу податкову декларацію №19145932 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій визначило свої податкові зобов`язання на 2023 рік з цього податку (а.с.59-62). Протягом 2023 року підприємство погасило свої податкові зобов`язання зі сплати земельного податку на той час, що відповідачем не заперечувалось.

Головним управлінням ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку щодо порушення підприємством термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб, внаслідок чого 11.04.2024 року було складено Акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №14513/15-32-04-08-17 (далі Акт) (а.с. 44-47). При перевірці було використано податкові декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період: 2022 року від 02.02.2022 року № та 2023 року від 27.06.2023 року №19145932. В акті було зазначено, що перевіркою було встановлено порушення платником терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 розділу ХІІІ Кодексу. Несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю (земельного податку/орендної плати) в сумі 163 509,70 грн. за звітний податковий період 2022-2023 рік.

Після отримання Акту про результати камеральної перевірки підприємство надіслало контролюючому органу заперечення (а.с. 48-50), в яких було зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року на території України діяв карантин, а тому штрафні санкції за несвоєчасну оплату податку за землю у період з 01.03.2020 року і до останнього календарного дня місяця (включно), в якому завершується дія карантину, не застосовуються. Крім того, відповідно до п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ протягом спірного періоду нарахування штрафних санкцій були зупинені.

З листа Головного управління ДПС в Одеській області від 17.05.2024 року (а.с.51-55) вбачається, що заперечення підприємства були залишені без задоволення, а Акт камеральної перевірки без змін.

Внаслідок вищевказаного, 20.05.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №21370/14-32-04-08-20 (а.с. 162), яким на підставі п.124.1 ст.124 ПК України за затримку на 19, 50, 79, 111, 142, 140, 144, 208, 178, 147, 2, 24 календарних днів сплати 163 509,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 5% та 10% в сумі 15 035, 00 грн.

До вищевказаного податкового повідомлення-рішення було складено розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до ст.124 ПК України (а.с. 163), з якого вбачається наступне:

згідно податкової декларації від 02.02.2022 року № відбулась затримка сплати грошового зобов`язання на 144, 19, 50, 79, 111, 142, 140, 208, 178, 147 календарних днів від граничного терміну сплати;

згідно податкової декларації від 27.06.2023 року №19145932 відбулась затримка сплати грошового зобов`язання на 2, 24 календарних днів від граничного терміну сплати.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомлення-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/19058/24.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) (у редакції від 01.04.2024 року).

Згідно п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України)

Відповідно до п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

За п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності.

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За п.124.1 ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як було встановлено судом, підприємством у спірний період були подані податкові декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період: 2022 року від 02.02.2022 року № та за період 2023 року від 27.06.2023 року №19145932.

Водночас, при проведенні камеральної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення підприємством за квітень-серпень 2022 року, жовтень-грудень 2022 року, червень та грудень 2023 року термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 та п.287.3 ст.287 ПКУ на загальну суму 163 509,70 грн.

Варто зазначити, що в межах спірних правовідносин не оспорюється факт сплати підприємством узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю за період 2022-2023 років, оскільки предметом спірних правовідносин є виключно застосування до підприємства штрафних санкцій за порушення строків сплати вищевказаного узгодженого податкового зобов`язання під час дії карантинного мораторію та дії воєнного стану.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 533-IX).

У зв`язку з набранням чинності Закону №533-ІХ (з урахуванням змін, внесених Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Законом України від 13 травня 2020 року №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)») підрозділ 10 розділу XX ПК України був доповнений пунктом 52-1 такого змісту:

«За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: - обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; - цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; - обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; - здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; - порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України скасував 30 червня 2023 року з 24 години 00 хвилин на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, зокрема за порушення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання у відповідний період.

Водночас, указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який пролонговано до теперішнього часу.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада України прийняла Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).

Цим Законом підрозділ 10 розділу XX ПК України був доповнений пунктом 69, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Підпунктами 69.1, 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України було визначено, що в разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, встановленої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, - то в такому випадку платники податків звільняються від визначеної цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12.05.2022 року №2260-IX (далі - Закон №2260), який набрав чинності 27.05.2022 року, внесено зміни до п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 №2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

За п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до 1 серпня 2023 року, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, зокрема, камеральних перевірок.

Відповідно до абз.17 п.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

З огляду на зазначене, Верховний Суд у постановах від 30.01.2024 року у справі №280/4484/23 та від 06.02.2024 року у справі № 160/10740/23 дійшов висновку про те, що з 27.05.2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Вказана правова позиція була також підтримана Верховним Судом у постанові від 26.02.2025 року у справі №200/4768/23.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевказану правову позицію суд доходить висновку, що починаючи з 27.05.2022 року і на період дії воєнного стану карантинний мораторій щодо незастосування штрафних санкцій не застосовується, з огляду на що контролюючим органом було правомірно застосовано штрафні санкції до підприємства за порушення ним термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю за квітень-серпень 2022 року, жовтень-грудень 2022 року, червень та грудень 2023 року протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 та п.287.3 ст.287 ПКУ.

Разом з тим, згідно п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 було затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі Порядок №225), який розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - Кодекс) з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо.

За п.3 Порядку №225 у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 або Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи (п.7 Порядку №225).

Разом з тим, як було встановлено судом, заява від підприємства про відсутність у нього можливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, у період 2022-2023 року до контролюючого органу не надходила. Рішення про неможливість своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів контролюючим органом у спірний період також не приймалось.

Суд також критично ставиться до посилань сторони позивача на відсутність у підприємства обов`язку щодо сплати зобов`язання з плати за землю на підставі п.69.14 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, з огляду на наступне.

Згідно п.п.69.14 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

На виконання постани Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно розділу 1.6 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією вбачається, що до території можливих бойових дій включена Одеська область, зокрема, смт Сергіївка Сергіївської селищної територіальної громади Білгород-Дністровського району тільки 01.07.2022 року (1 календарний день).

Судом за час розгляду справи було встановлено, що підприємство є платником земельного податку за земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні підприємства за адресою: Одеська область, район Білгород-Дністровський, смт Сергіївка.

Разом з тим, на думку суду, включення смт Сергіївки до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, як території можливих бойових, виключно на 1 календарний день (враховуючи спірний період 2022-2023 років) не є підставою для несвоєчасного нарахування та сплати підприємством плати за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за спірний період. Крім того суд враховує, що підставою для ненарахування та несплати підприємством плати за землю, згідно приписів ПК України, є перебування земельної ділянки на території активних бойових дій або тимчасової окупації, тоді як смт Сергіївка було включено лише до території можливих бойових дій.

Щодо посилань сторони позивача те, що перехід на систему оподаткування, на якому підприємство перебувало до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, відбулось лише 01.08.2023 року, суд зазначає наступне.

Згідно абз.13 п.69.1 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки, за умови виконання ними податкових обов`язків щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.

Разом з тим, як встановлено судом, підприємство дійсно з 01.04.2022 року по 31.07.2023 року перебувало на спрощеній системі оподаткування з особливостями оподаткування єдиним податком за ставкою 2%.

У той же час, приписи абз.13 п.69.1 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України стосуються звільнення від відповідальності за невиконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки.

Водночас, як встановлено судом, порушення сплати податкових зобов`язань, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 року до 01.04.2022 року (дня переходу на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки) по підприємству не встановлено.

З огляду на вказане, перебування підприємства на спрощеній системі оподаткування з особливостями оподаткування єдиним податком за ставкою 2% у період з 01.04.2022 року по 31.07.2023 року не є підставою для зняття відповідальності за порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 та п.287.3 ст.287 ПКУ.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що податковий орган за час розгляду справи довів обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №21370/14-32-04-08-20 від 20.05.2024 року, яким на позивача накладено штраф у розмірі 15 035, 00 грн., а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь суми судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову до суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 4, 6-11, 77, 90, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТУРСЕРВІС» (67780, Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Сергіївка, пров. Тірас, 5, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області до (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Суддя О.В. Білостоцький

.