Справа № 400/15321/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/15321/23

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,

повний текст судового рішення

складено 20.02.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Марченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» (надалі позивач, Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі відповідач, ГУ ДПС), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №708 від 29.11.2023 року про застосування штрафних санкцій - пені на суму 687855,37 грн. за порушення вимог валютного законодавства та термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності.

Викладене в позовній заяві обґрунтування позовних вимог зводиться до того, що відповідач неправомірно виніс спірне повідомлення-рішення, оскільки у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації виникли форс-мажорні обставини, які зумовили затримку термінів розрахунків за зовнішньо-економічним контрактом, що в силу п.69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зупиняє терміни розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності, а також виключає вину позивача у такому порушенні термінів та підстави для застосування до позивача пені. Також позивач посилається на те, що спірним рішенням нарахована пеня за періоди дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання корона вірусної хвороби (COVID-19), а пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України введено заборону на нарахування пені в період такого карантину.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 01.04.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі №400/15321/23 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАКТ ОЙЛ" з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 з нерезидентом компанією "SUNPRO TRADING SA" (Швейцарія) за період з 14.03.2022 по 10.10.2023, які надійшли до контролюючого органу 10.11.2023 та зареєстровані за вх.№40849/6.

24.10.2023 за результатами зазначеної перевірки відповідачем складено акт №9882/14-29-07-08/43882937 та встановлено порушення пункту 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» та пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 в частині ненадходження імпортного товару та недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків за контрактом від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6, укладеного з нерезидентом компанією "SUNPRO TRADING SA" (Швейцарія) на суму 95000,00 дол. США (3474017,00грн. за курсом НБУ на дату виникнення).

На підставі висновків Акта перевірки відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 29.11.2023 №708, яким визначено пеню за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 687855,37 грн..

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, Миколаївський окружний адміністративний суд у постанові від 20.02.2024 зазначив, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається позивач про посвідчення форс-мажорних обставин, не є сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Регламентом ТПП лист не визначено таким документом як сертифікат, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Отже, позивачем не надано до перевірки Довідки (сертифікату) щодо підтвердження виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, в частині виконання договірних зобов`язань по контракту від 14.03.2022.

Крім того, суд першої інстанції відзначив, що платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які виконували податкові обов`язки, але у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації втратили можливість виконувати податкові обов`язки, вживають заходи, передбачені пунктом 3 цього розділу, у термін протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення можливостей платника податків подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків (п.6 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 29 липня 2022 року №22.). Суд першої інстанції констатував, що матеріали справи не містять заяви позивача, з якою б він звертався до контролюючого органу відповідно до вказаного Порядку про неможливість виконання свого податкового обов`язку, у зв`язку з чим на дату проведення перевірки позивач вважався платником податків, що має можливість виконувати свої податкові обов`язки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.07.2024 з посиланням на правові позиції Верховного Суду, що викладені в постановах від 15.02.2024 по справі №420/1538/23 та від 13.05.2024 у справі №420/11208/23, зазначив, що Закон України «Про валюту і валютні операції» встановлює лише розмір та порядок обчислення пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту/імпорту товарів, тоді як для визначення порядку прийняття податкового повідомлення-рішення про нарахування пені, Закон України «Про валюту і валютні операції» відсилає до положень законодавства, що діяло на день прийняття відповідного рішення.

Тобто, Закон України «Про валюту і валютні операції» дозволяє при прийнятті податкового повідомлення-рішення застосовувати положення іншого законодавства, яким є ПК України. Враховуючи викладене, а саме тривалість запровадженого карантину в Україні та встановлений ПК України мораторій на нарахування пені, колегія суддів вважає відсутніми підстави для нарахування товариству у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Скасовуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024 та повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд у постанові по цій справі від 01.04.2025 послався на правові позицій судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 23.07.2024 у справі 240/25642/22, в якій судова палата відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, від 28.03.2024 у справі №380/17879/22, від 13.05.2024 у справі №420/11208/23, та сформулювала такі правові висновки:

- пеня, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України;

- положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду;

- з огляду на те, що пеня, як міра відповідальності, яка нараховується за порушення граничних строків розрахунків, врегульована спеціальним Законом, відповідно на таку (пеню) не розповсюджуються і положення підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України, за аналогією з положеннями абз.11 пункту 52-1 та підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, про що зазначалось вище.

Також в цій постанові cудова палата надала оцінку висновкам судів в частині форс - мажорних обставин, а саме введення в Україні воєнного стану, зазначивши наступне:

«Відповідно до положень частини шостої статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Отже, введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для не перерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.»

З урахуванням наведених правових позицій судової палати Верховного Суду по справі №240/25642/22, Верховний Суд у постанові по цій справі від 01.04.2025 дійшов висновку про помилковість наведених апеляційною інстанцією мотивів для задоволення позовних вимог та зазначив, що доводи позивача та відповідача, якими вони обґрунтовують свою позицію у справі, а також подані ними докази вимагають оцінки та належного мотивування.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного Контракту від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 позивачем 25.03.2022 з валютного рахунку було перераховано на рахунок компанії "SUNPRO TRADING SA" (Швейцарія) 95000,0дол. США в якості попередньої оплати за поставку товару.

Імпортний товар на адресу ТОВ "ЕКСТРАКТ ОЙЛ" не надійшов, і 29.05.2023 від нерезидента компанії "SUNPRO TRADING SA" позивачу було повернуто передплату у сумі 95000,00 дол. США (3474017,00 грн. за курсом НБУ на дату перерахування коштів) на валютний рахунок ТОВ "ЕКСТРАКТ ОЙЛ".

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» пеню за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту/імпорту товарів (частина третя статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та пункт 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 року №5) в розмірі 687855,37 грн.

За висновком податкового органу період затримки розрахунків ТОВ «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» по зовнішньоекономічній операції з Компанією «SUNPRO TRADING SA» (Швейцарія) тривав з 25.03.2023 по 29.05.2023, що не заперечується сторонами у справі.

Обсяг нормативно-правого регулювання спірних відносин полягає в наступному.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Згідно з п.п.21, 22, 23 Розділу ІІ «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Відповідно до п.п.14-2 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022 року.

Оскільки попередня оплата за поставку товару з валютного рахунку позивача в розмірі 95000,00 дол. США на рахунок компанії "SUNPRO TRADING SA" (Швейцарія) була здійснена 25.03.2022, то до цієї операції підлягають застосуванню граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, які визначені Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5, тобто 365 календарних днів.

Виходячи з цього, є вірним висновок акту перевірки про те, що повернення компанією "SUNPRO TRADING SA" (Швейцарія) на валютний рахунок позивача передплати в розмірі 95000,0 дол. США 29.05.2023 здійснено з порушенням встановлених термінів розрахунків за зовнішньоекономічним імпортним контрактом, і період затримки тривав з 25.03.2023 по 29.05.2023.

Позивач не заперечує ні факту періоду затримки повернення валютної виручку з 25.03.2023 по 29.05.2023, ні розмір пені, яка нарахована спірним повідомленням-рішенням в сумі 687855,37 грн. за такий період затримки.

Як вже зазначено вище, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, погодився з доводами податкового органу про допущене позивачем порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту/імпорту товарів, та дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до відповідальності на підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». При цьому, суд першої інстанції відхилив як безпідставні посилання позивача на форс-мажорні обставини у вигляді введення воєнного стану в Україні, як на причину порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6, і які, на думку позивача, звільняють від відповідальності за це порушення згідно підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Заперечуючи проти висновків суду першої інстанції, ТОВ "ЕКСТРАКТ ОЙЛ" в своїй апеляційній скарзі повторює ті доводи, які були наведені ним в позовній заяві.

В Постанові Верховного Суду у цій справі від 01.04.2025 вже надана оцінка доводам позивача, які стосуються неправомірності нарахування вказаної суми пені в період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та доводам позивача про неправомірність нарахування пені в силу положень підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, і ці доводи визнані касаційною інстанцією помилковими з посиланням на наведені вище правові висновки судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 23.07.2024 у справі 240/25642/22.

Відповідно, такі доводи позивача, які також наведені і в апеляційній скарзі, вже не підлягають оцінці колегією суддів під час нового апеляційного розгляду даної справи.

Виходячи з цього, в рамках нового апеляційного розгляду колегія суддів має надати оцінку доводам апелянта щодо неправомірності застосування до позивача пені за затримку повернення валютної виручку в силу форс-мажорних обставин, якими позивач вважає введення в Україні воєнного стану.

При цьому, при наданні такої оцінки колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду у вказаній вище постанові від 23.07.2024 у справі 240/25642/22 стосовно оцінки форс-мажорних обставин, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану, оскільки така оцінка зроблена на підставі обставини, які відрізняються від обставин цієї справи.

Зокрема, у справі 240/25642/22 порушення граничного строку розрахунків було встановлено за зовнішньоекономічним контрактом з експорту товарів, по якому покупець товару (нерезидент) не здійснив оплату за отриманий товар на банківський рахунок продавця товару (резидента), і Верховний Суд, виходячи з таких обставин, зазначив, що матеріали справи не містять доказів у вигляді відповідної довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного контракту (Британські Віргінські Острови) або третьої країни, які б підтверджували виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, що зумовили неможливість перерахування контрагентом-нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар.

У справі, що розглядається порушення граничного строку розрахунків було встановлено за зовнішньоекономічним контрактом з імпорту товарів, по якому продавець-нерезидент не поставив товар позивачу.

Відповідно, обставини, які зумовили порушення граничного строку розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом у справі 240/25642/22, суттєво відрізняються від обставин, які зумовили порушення граничних строків розрахунків у даній справі.

Виходячи з цього, колегія суддів має надати оцінку доводам позивача щодо неможливості здійснення поставки товару по контракту від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 внаслідок введення в Україні воєнного стану.

Відхиляючи такі доводи позивача, суд першої інстанції в своєму рішенні від 20.02.2024 зазначив, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається позивач про посвідчення форс-мажорних обставин, не є сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні і такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Регламентом ТПП лист не визначено таким документом як сертифікат, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

З цих підстав суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не надано до перевірки Довідки (сертифікату) щодо підтвердження виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, в частині виконання договірних зобов`язань по контракту від 14.03.2022.

Колегія з такою оцінкою суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини шостої статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02.12.1997 (далі Закон №671/97-ВР) торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.14-1 Закону №671/97-ВР).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і продовжує діяти на час даного апеляційного перегляду.

Торгово-промислова палата України з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії введеного воєнного стану на офіційному сайті ТПП України розмістила загальний офіційний лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), згідно якого ТПП України підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

В подальшому, підтримуючи свою позицію по листу від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на своєму офіційному сайті розмістила лист від 26.12.2024 «Щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», в якому зазначила наступне:

«Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (за змістом зразка вказаним нижче). Це надасть можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується.

Даний лист, особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами пов`язаними із військовою агресією Російської Федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом.

При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката дотримуючись порядку встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо.»

Надаючи оцінку наведеним листам Торгово-промислової палати України, колегія суддів вважає, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 може бути підтвердженням форс-мажорних обставин внаслідок введення воєнного стану на території України та може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів, без необхідності окремого звернення суб`єкта господарювання до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням сертифіката про такі обставини, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Колегія суддів вважає, що зафіксовані листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 форс-мажорні обставини не мають загального преюдиційного характеру до всіх випадків невиконання умов за зовнішньоекономічними контрактами, і тому суб`єкт господарювання, який посилається на такі обставини як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинен довести те, що саме ці форс-мажорні обставини стали причиною невиконання умов за зовнішньоекономічним контрактом.

Однак під час розгляду даної справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції позивач не надав суду доказів того, що саме внаслідок введення воєнного стану на території України він не зміг виконати всі умови по контракту від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6.

Згідно умов пункту 2.1 контракту від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 товар (масло соняшникове нерафіноване першого гатунку в кількості 63 метричні тони) повинен бути поставлений на умовах EXW, Галаті, Румунія - Березановка, Україна, згідно з правилами «Інкотермс» 2010 р..

Правилами «Інкотермс» 2010 р. визначено, що термін EXW «франко-завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.).

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач, посилаюсь на введення воєнного стану як на форс-мажорні обставини, лише вказує на те, що ТОВ "ЕКСТРАКТ ОЙЛ" не мало можливості отримати товар за контрактом від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 в м.Галаті, Румунія з метою доставки його в Україну автомобільним транспортом.

Однак позивач жодним чином не пояснює, яка саме причина позбавляла його можливості отримати вказаний товар автомобільним транспортом в м.Галаті, Румунія, адже є загальновідомим те, що після введення воєнного стану на території України міжнародне автомобільне сполучення між Україною та Румунією, між Україною та Молдовою, яка межує з Румунією, не було припинено і діє на даний час.

Крім того, колегія суддів враховує, що сам контракт від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 був укладений вже після введення воєнного стану на території України, і позивач жодним чином не пояснює, які саме додаткові обставини виникли після укладення цього договору, що унеможливили отримання ним товару за вказаним контрактом в м.Галаті, Румунія.

Підсумовуюче все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів того факту, шо внаслідок введення воєнного стану на території України та після укладення контракту від 14.03.2022 №SP-MO/SO/7/6 виникли обставини, які зробили неможливим виконання ним умов цього контракту в частині отримання товару за цим контрактом в м.Галаті, Румунія.

Отже, ці доводи, які і інші доводи апелянта, оцінка яким вже надана у Постанові Верховного Суду у цій справі від 01.04.2025, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову по суті є правильним, а надана судом першої інстанції оцінка листу Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, з якою не погодилась колегія суддів, не є достатньою підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРАКТ ОЙЛ» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька