Справа № 120/16144/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2025 р. Справа № 120/16144/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

03.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області від 07.03.2024 року № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 14.02.2024 року, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 з 01.11.1984 року по 21.07.2006 року в колгоспі імені Шевченка с. Тернівка переіменованого в ТОВ «Теренівка» с. Тернівка; з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року в ТОВ «Гилон», з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року в Тернівській сільській раді, період навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року в ПТУ № 12 м. Бердичева.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 28.02.2024 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 07.03.2024 року № 65 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.12.2024 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

23.12.2024 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області визначено, що страховий стаж позивача складає - 9 років 01 місяць 27 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058.

На думку представника відповідача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058, у зв?язку з відсутністю необхідного страхового стажу

З огляду на викладене, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

27.12.2024 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що за результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , так як титульна сторінка заповнена з порушенням п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року № 110. До страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки неможливо підтвердити зміну дошлюбного прізвища заявниці « ОСОБА_2 ».

Також зазначає, що до розрахунку стажу не взято до уваги архівну довідку № 282 від 28.08.2017 року про роботу в колгоспі, так як відсутнє по батькові заявниці.

Відносно зарахування періоду навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року в ПТУ № 12 м. Бердичева, відповідач зазначає, що відповідно до п. 8 Порядку № 637 зазначено, що за відсутності в документах відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно довідки №35 від 01.02.2024 року відсутнє підтвердження дошлюбного прізвища позивача ( ОСОБА_3 ), зазначеного в довідці.

Щодо спірного періоду роботи з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року в ТОВ «Гилон» та з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року в Тернівській сільській раді, відповідач звертає увагу, що страховий стаж розраховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

Відповідач наголошує, що позивачем, не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків за спірний період та у відділі адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації управління немає даних про сплату внесків, в Головному управлінні відсутні законні підстави в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу.

Таким чином, відповідач вказує, що вимоги позивача про зобов?язання Головного управління зарахувати до страхового стажу період роботи, який не підтверджений сплатою внесків до Пенсійного фонду є безпідставним.

Тобто, у позивача відсутній стаж роботи 31 рік, який дає право на призначення пенсії за віком у віці 60 років.

З огляду на викладене, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

28.02.2024 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії.

За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 07.03.2024 року № 65 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Зокрема, у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 09 років 1 місяць 27 днів.

Також у рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , так як титульна сторінка заповнена з порушенням п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року № 110.

До страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки неможливо підтвердити зміну дошлюбного прізвища заявниці « ОСОБА_2 ».

До розрахунку стажу не взято до уваги архівну довідку № 282 від 28.08.2017 року про роботу в колгоспі, так як відсутнє по батькові заявниці.

Розрахунок стажу проведено з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).

Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.11.1984 року по 21.07.2006 року; з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року; з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року, суд зазначає таке.

Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - постанова Ради Міністрів СРСР № 310), якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 310 передбачалося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

У пунктах 1, 2, 5 Основних положень йшлося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використаних винаходах та раціоналізаторських реченнях та про виплачених у зв`язку з цим винагороди.

Також, слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як встановлено судом, що до страхового стажу не зарахований періоди роботи з 01.11.1984 року по 21.07.2006 року в колгоспі імені Шевченка с. Тернівка переіменованого в ТОВ «Теренівка» с. Тернівка; з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року в ТОВ «Гилон», з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року в Тернівській сільській раді.

Втім, як вбачається із трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 позивач у період з:

- 01.11.1984 року по 21.07.2006 року працювала дояркою в колгоспі імені Шевченка с. Тернівка переіменованого в ТОВ «Теренівка» с. Тернівка;

- з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року працювала на посаді денного охоронника в ТОВ «Гилон»;

- з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року працювала підсобним робітником в Тернівській сільській раді.

Вказані записи про трудову участь позивача засвідчені підписами уповноваженої особи та печатками.

З приводу доводів відповідачапро те, що титульна сторінка книжки колгоспника серії НОМЕР_1 заповнена з порушенням п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 року № 110, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, чинної в період заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Крім того, згідно п. 13 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2021 у справі №300/860/17 та від 06.04.2022 №607/7638/17 викладено правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Крім того, суд зазначає, що не врахування трудової книжки суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Тобто, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Як вже судом зазначалось, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази та розпорядженя, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Таким чином, спірний період з 01.11.1984 року по 21.07.2006 року; з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року; з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року, оскільки неможливо підтвердити зміну дошлюбного прізвища заявниці « ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 », суд зважає на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі-Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В той же час, відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно з пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.

Відповідно до довідки Професійно-технічного училища №12 м. Бердичева від 01.02.2024 року № 35, виданої на ім`я ОСОБА_5 , у період з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року дійсно навчалася на денній формі навчання у навчальному закладі ПТУ № 4, яке є правонаступником ПТУ № 12.

Також суд зауважує, що дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_3 підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Відтак, суд приходить висновку про зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року.

Окрім цього, відповідачем до розрахунку стажу не взято до уваги архівну довідку Комунальної установи "Козятинський районний Трудовий архів" № 282 від 28.08.2017 року про роботу в колгоспі, так як відсутнє по батькові заявниці.

Так, у довідці Комунальної установи "Козятинський районний Трудовий архів" № 282 від 28.08.2017 року вказано, щоу документах колгоспу ім. Шевченка с. Тернівка, в книгах трудового стажу і заробітку колгоспників значиться ОСОБА_1 , де вказано її посаду, кількість відпрацьованих днів за період з 1984 по 2001 роках.

В контексті наведеного суд зазначає, що періоди роботи позивача, зазначені у вказаній вище довідці, повністю відповідають періодам роботи, що вказані у трудовій книжці колгоспника, а тому доводи пенсійного органу щодо неврахування архівної довідки з підстав відсутності зазначення по батькові позивача є необґрунтованим, адже трудова книжка колгоспника видана саме ОСОБА_1 , а відтак пенсійний орган не був позбавлений можливості встановити, що в згадуваній вище довідці йдеться саме про позивача.

Крім того, наведена вище невідповідність може свідчити лише про те, що уповноваженою на те особою при заповненні довідки допущено технічну помилку щодо не зазначення по батькові позивача, проте підстав заперечувати, що вказана довідка стосується саме позивача, на переконання суду, немає.

Тобто, наведені пенсійним органом обставини щодо неналежності їй архівної довідки не може бути підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу зазначених у ній періодів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.03.2024 року № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як наслідок, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити їй пенсію відповідно ст. 26 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 з 01.11.1984 року по 21.07.2006, з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року, з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року, період навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд із цим, визначаючись щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію, суд враховує, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (п. 1 ч. 1 ст. 45 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

В даному ж випадку, позивач досягнула 60-річного віку, необхідного для призначення пенсії за віком, 13.02.2024 року, а за її призначенням звернулась 28.02.2024 року, тобто в межах трьохмісячного терміну.

З огляду на викладене задоволенню підлягає й вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. тобто з 14.02.2024 року.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.03.2024 року № 65 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 14.02.2024 року пенсію відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 з 01.11.1984 року по 21.07.2006, з 01.06.2012 року по 01.11.2012 року, з 16.05.2016 року по 30.11.2016 року, період навчання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович