Справа № 160/29079/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради, в якій прокурор просить:
Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , та встановлено третій особі строк для подання пояснень щодо позову або відзиву протягом десяти днів з дня їх отримання.
Учасники справи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Ухвалою суду у задоволенні клопотання керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Керівником Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра подані додаткові пояснення у справі, в якому зазначено, що доводи відповідача, є безпідставними та необґрунтованими. До повноважень виконавчого комітету Солонянської селищної ради віднесено вжиття заходів щодо виявлення та демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, а Солонянська селищна рада повинна захищати інтереси територіальної громади, в тому числі у сфері благоустрою, і до повноважень селищної ради віднесено здійснення контролю у питаннях благоустрою, у позовах цієї категорії належним позивачем слід вважати саме селищну раду в інтересах якої прокурор звертається з позовом, а відповідачем - відповідний виконавчий орган місцевого самоврядування. При цьому, прокурором подано зазначений позов в адміністративному судочинстві, оскільки відповідно до правового висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №914/1092/18 спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень функцій у сфері благоустрою є публічно-правовими й мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Факт неналежного здійснення уповноваженим органом наданих повноважень щодо вжиття відповідних заходів, також, підтверджується листуванням органів прокуратури із зазначеним органом. Отже, окружною прокуратурою обґрунтовано заявлено позов в порядку адміністративного судочинства в інтересах Солонянської селищної ради до належного відповідача Виконавчого комітету Солонянської селищної ради.
Третьою особою у справі пояснень щодо позову або відзиву не надано.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до паспорту прив`язки стаціонарної малої архітектурної форми на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розташована тимчасова споруда кіоск з продажу промислових товарів, розміри споруди: зовнішні 6,0х5,0 м.
25.10.2017 між Солонянською селищною радою в особі виконавчого комітету Солонянської селищної ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про встановлення земельного сервітуту земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ - 03.07) площею 0,0029 га.
Рішенням Солонянської селищної ради №17 від 08.10.2020 погоджено ОСОБА_1 продовження терміну дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності до 17.07.2023 (адреса розташування тимчасової споруди: АДРЕСА_1 ).

16.10.2020 Відділом містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Солонянської селищної ради видано ФОП ОСОБА_1 паспорт прив`язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , строк дії якого до 17.07.2023.

20.10.2020 Солонянською селищною радою прийнято рішення №61-51/VII про продовження терміну дії договору про встановлення земельної сервітуту від 25.10.2017 земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) площею 0,0029га, кадастровий номер :03:001:0006, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , яка знаходиться: АДРЕСА_1 , шляхом укладання нового, терміном на 3 роки до липня 2023 року.

Рішенням №61-51/VII від 20.10.2010 також встановлено розмір орендної плати та вказано, що земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним чи юридичним особам.

30.10.2020 між Солонянською селищною радою в особі Виконавчого комітету Солонянської селищної ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №31-2020 про встановлення земельного сервітуту, предметом якого власник земельної ділянки встановлює земельний сервітут на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах сервітуарія згідно зі схемою земельної ділянки, додаток до Договору, який є його невід`ємною частиною. Кадастровий номер :03:001:0006, площа земельної ділянки 0,0029 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору власник попереджає сервітуарія про відсутність будь-яких прав третіх осіб на земельну ділянку, відносно якої встановлюється земельний сервітут, у тому числі, про відсутність укладених договорів оренди земельної ділянки.

Пунктами 2.2-2.3 Договору передбачено, що встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення Солонянської селищної ради прав розпорядження земельною ділянкою. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особо, в інтересах якої даний сервітут встановлено, третім особам.

Згідно з п.6.1 Договору сервітуарій зобов`язується:

6.1.4. не передавати будь-яким способом право земельного сервітуту іншим фізичним та юридичним особам;

6.1.6. після закінчення терміну дії Договору припинити використання і повернути земельну ділянку, на яку встановлено земельний сервітут, в попередньому стані.

Даний Договір набирає чинності з дати підписання та відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України діє з « 30» жовтня 2020 року до « 17» липня 2023 року (п.10.1 Договору).

Згідно п.10.5-10.6 Договору договір втрачає чинність у разі його припинення. Предмет договору вважається поверненим власнику з моменту підписання сторонами акта здачі-приймання. Обов`язок щодо складання акта здачі-приймання покладається на власника.

Відповідно до Акту прийому передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором №31-2020 про встановлення земельного сервітуту від 30.10.2020, Солонянська селищна рада в особі виконавчого комітету Солонянської селищної ради, в особі виконуючої обов`язки селищного голови Таран Любові Олександрівни, що діє на підставі розпорядження селищного голови №332 к/тр від 19.10.2020, з однієї сторони передала, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ррнокпп НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , з іншої сторони, прийняла земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 0,0029 га., кадастровий номер :03:001:0006.

Листом вих.№02-14-982/0/2-24 від 15.05.2024, адресованого ФОП ОСОБА_1 , відповідачем повідомлено негайно з`явитись до відділу земельних відносин виконавчого комітету Солонянської селищної ради для підписання про акту прийому-передачі земельної ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту №31-2020 та повернення земельної ділянки.

В обґрунтування повідомлення вих.№02-14-982/0/2-24 від 15.05.2024 відповідачем вказано, що земельна ділянка, за якою було укладено договір про встановлення земельного сервітуту, припинений в силу п.3 ч.1 ст. 406 ЦК України, використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «МОБІЖУК» на незаконній те підставі.

26.07.2024 та 10.09.2024 робочою групою виконавчого комітету Солонянської селищної 26.07.2024 було здійснено комісійне обстеження земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що на орендованій земельній ділянці розташована тимчасова споруда, яка використовується у підприємницькій діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» магазин гаджетів «ЖЖУК», яка була передана у користування, зі слів працівників магазину, на підставі договору, укладеного з ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Мобіжук».

В подальшому, Правобережна окружна прокуратура міста Дніпра зверталась до голови Солонянської селищної ради з листом №53-53-5358вих-24 від 05.09.2024 про надання інформації та документів.

Виконавчий комітет Солонянської селищної ради у відповідь на лист №53-53-5358ВИХ-24 від 05.09.2024 повідомив, що ФОП ОСОБА_1 без згоди власника (Солонянської селищної ради) уклала договір та передала в користування третій стороні.

23.09.2024 Правобережна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась до голови Солонянської селищної ради листом №53-5736ВИХ-24, в якому просила надати наступну інформацію: чи вживались заходи щодо звільнення земельної ділянки площею 0,0029 га (кадастровий номер :03:001:0006), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема шляхом демонтажу ТС споруди, яка продовжує використовуватися всупереч закінченню строку дії правочину та паспорту прив`язки; на який орган селищної ради покладено повноваження з питань демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, зокрема тимчасових споруд на території Солонянської селищної ради.

Листом вих.№02-14-1912/0/2-24 від 25.09.2024 Солонянська селищна рада повідомила, що заходи щодо звільнення земельної ділянки площею 0,0029 га (кадастровий номер: :03:001:006), яка знаходиться за адресою: селище Солоне, вулиця Героїв України, 26-В/2, зокрема шляхом демонтажу тимчасової споруди, яка продовжує використовуватися всупереч закінченню строку правочину та паспорту прив`язки Солонянською селищною радою не вживались.

Також, у вказаному листі Солонянською селищною радою повідомлено, що орган, на який покладено повноваження з питань демонтажу незаконно встановлених/розміщених елементів благоустрою, зокрема тимчасових споруд на території Солонянської селищної ради наразі відсутній.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів, спрямованих на прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з даними позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Отже, Конституція України визначає дві обов`язкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави: доведення, що обставини звернення є виключним випадком і здійснення представництва в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Частиною першою статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі Закон №2807-IV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно зі статті 2 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 вказаного Закону, система благоустрою населених пунктів включає, у тому числі, здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (стаття 5 Закону № 2807-IV).

Згідно із статтею 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, у тому числі, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, Інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Статтею 12 Закону № 2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно частини першої, другої статті 21 Закону №2807-IV елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, малі архітектурні форми.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, норм і правил.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

У статті 16 зазначеного Закону вказано, що на об`єктах благоустрою забороняється: самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Згідно із статтею 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Типові правила благоустрою населеного пункту затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 310 від 27.11.2017.

На виконання зазначених нормативних актів рішенням №4 Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області 11.10.2005 затверджено «Правила благоустрою та утримання території населених пунктів Солонянської селищної ради» (далі Правила).

Відповідно до п. 1.1. Правил правила обов`язкові для всіх організацій, установ та підприємств незалежно від їх відомчого підпорядкування та форм власності, громадян.

Пунктом 2.6.2. Правил надано визначено поняття кіоску як тимчасового торгівельного пункту дрібно-роздрібної торгівлі, пункт побутового обслуговування з влаштуванням фундаменту, можливим приєднанням до інженерних комунікацій. Виготовляється згідно із паспортом, затвердженим районним архітектором.

Відповідно до п.3.1.1. Правил, підставою для встановлення стаціонарних палаток, літніх майданчиків, кіосків на вулицях, дворах є дозвіл, який видається виконавчим комітетом селищної ради у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.8.1. Правил розміщення об`єктів побутово-торгівельного призначення провадиться за дозволами селищної ради. Дозвіл на розміщення тимчасового об`єкту побутово-торгівельного призначення на території, орендованій або закріпленій за підприємством, організацією, може бути виданий тільки за згодою цієї організації, підприємства.

Пунктом 3.8.5. Правил передбачено, що споруди побутово-торгівельного призначення і спеціальні конструкції зовнішньої реклами після закінчення терміну дії дозволу повинні бути демонтовані без нагадування, або перереєстровані не пізніше двадцяти днів після закінчення терміну дії дозволу, після цього вони вважаються самовільно встановленими.

Забороняється самовільно встановлювати споруди побутово-торгівельного призначення відповідно до п.п. 3.9.3. п. 3.9 Правил.

Відповідно до частин 2, 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (далі Закон №3038-VI) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої має відповідати, у тому числі, Єдиним правилам та здійснюватися на підставі дозвільного документу - паспорта прив`язки, який видає (продовжує строк дії) відповідний орган з дотриманням вимог закону.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №821/140/18 та від 24.01.2020 у справі №821/235/18.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011 (далі - Порядок №244) з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими нормативно-правовими актами..

Відповідно до п. 2.1 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

Згідно з пунктами 2.29, 2.30 Порядку № 244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі № 560/1651/19 виснував, що демонтажу підлягають лише самочинно зведені тимчасові споруди у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду у встановлений у вимозі строк або якщо власник невідомий. При цьому, самочинно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями селищні ради та їх виконавчі органи на здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.06.2019 у справі №620/914/1092/18.

При цьому, у розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту.

Питання щодо благоустрою, в тому числі і щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (постанова Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №2а-72/12).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Статтею 152 Земельного кодексу України унормовано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

З огляду на наведені норми права, на відповідача покладається обов`язок щодо вжиття заходів з відновлення благоустрою територіальної громади.

В ході судового розгляду встановлено, що термін дії паспорту прив`язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 , наданого ФОП ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності, сплинув 17.07.2023.

Докази прийняття рішення про продовження терміну дії паспорту прив`язки тимчасової споруди (адреса розташування тимчасової споруди: АДРЕСА_1 ) для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доказів продовження строку дії договору від 30.10.2020 №31-2020, а також повернення ФОП ОСОБА_1 предмету договору власнику матеріали справи також не містять.

Водночас, згідно із актами 26.07.2024 та 10.09.2024 проведення обстеження робочою групою виконавчого комітету Солонянської селищної ради, на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0006, за адресою: АДРЕСА_1 , розташована тимчасова споруда, яка використовується у підприємницькій діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Мобіжук», магазин гаджетів «ЖЖУК».

Отже, з 18.07.2023 тимчасова споруда, що розташована на вказаній земельній ділянці, продовжує використовуватись без дозвільних документів.

Водночас, Порядком № 244 чітко передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

При цьому, самочинно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом.

Разом з цим, всупереч вказаних вимог законодавства, виконавчим комітетом Солонянської селищної ради не здійснено владних управлінських функцій у сфері благоустрою громади, в тому числі не вжито заходів із демонтажу незаконно розміщеної тимчасової споруди.

Невжиття заходів, спрямованих на демонтаж незаконно розміщеної тимчасової споруди протягом тривалого часу, суперечить засадам містобудівної діяльності в Україні та земельному законодавству, є перешкодою у розв`язанні питань прогнозування розвитку, планування і забудови населених пунктів, регулювання земельних відносин, створення соціальної, інженерної і транспортної інфраструктури та призводить до порушення майнових інтересів територіальної громади.

Відсутність дій виконавчого комітету Солонянської селищної ради відносно тимчасової споруди, яка перебуває без дозвільних документів на земельній ділянці комунальної форми власності, порушує умови благоустрою на території селища, створює передумови для зловживань під час безпідставного користування землями комунальної власності та самовільного встановлення тимчасових споруд, що є наслідком, неможливості правомірного використання громадою міста належною їй земельною ділянкою, а також є фактичним наслідком ненадходження до бюджету селища обов`язкових платежів за користування землями громади, що може створювати у громадян враження бездіяльності влади міста у вирішенні завдань, які прямо віднесені до їх компетенції.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що органом, уповноваженим на здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою, не належним чином здійснюються повноваження з даного питання, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Солонянської селищної ради щодо невжиття заходів, спрямованих на прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0006, та зобов`язати виконавчий комітет Солонянської селищної ради вжити заходи щодо демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0006.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем понесені судові витрати лише зі сплати судового збору, відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 73-78, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Європейська, буд.15) в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради (, місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Задернюка, 3) до виконавчого комітету Солонянської селищної ради (, місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Задернюка, 3), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Солонянської селищної ради (, місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Задернюка, 3) щодо невжиття заходів, спрямованих на прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0006.

Зобов`язати виконавчий комітет Солонянської селищної ради (, місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Солоне, вул. Задернюка, 3) вжити заходи щодо демонтажу тимчасової споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, кадастровий номер :03:001:0006.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова