Справа № 420/27222/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27222/24

Головуючий І інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.

за участю секретаря - Брижкіної І.О., позивача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Кранюкова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 14.01.2025р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та 3-ї особи ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Сергіївської селищної ради, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сергіївської селищної ради №1138 від 26.07.2024р. «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження секретаря Сергіївської селищної ради від 26.07.2024р. №79-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Сергіївську селищну раду поновити його на посаді «заступника селищного голови» з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради;

- стягнути з Сергіївської селищної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.07.2024р., відрахуванням податків та обов`язкових платежів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.09.2022р. його було затверджено на посаді «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів» Сергіївської селищної ради. В період тимчасової непрацездатності та відпустки селищного голови, на нього було покладено тимчасове виконання обов`язків Сергіївського селищного голови. Протягом цього періоду виконання ним обов`язків Сергіївського селищного голови, депутатами було скликано та проведено позачергову сесію, на якій, серед іншого, 05.06.2024р. було обрано нового секретаря селищної ради, який, в свою чергу, керуючись ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 06.06.2024р. виніс розпорядження, яким призначив себе «виконуючим обов`язки селищного голови». Далі, в ході проведення 52 позачергової сесії одним з депутатів «з голосу» було ініційовано пропозицію про включення до «порядку денного» проекту рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади». За результатами розгляду вказаної пропозиції, селищною радою 26.07.2024р. було прийнято рішення №1138, яким «визнано незадовільною роботу» позивача та звільнено його із займаної посади, яке, в свою чергу, в той же день було підтверджено ще й письмовим розпорядженням секретаря Сергіївської селищної ради №79-к, яким позивача звільнено з посади «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» згідно із ст.147-1 КЗпП України.

Однак, позивач вважає оскаржувані рішення селищної ради та розпорядження секретаря ради протиправними та підлягаючими скасуванню, оскільки будь-яке службове розслідування відносно нього не проводилося та відсутні жодні висновки про наявність підстав для визнання «незадовільною» його роботи на цій посаді, як і будь-які мотиви, з урахуванням яких Сергіївська селищна рада дійшла висновку саме про «неналежне» виконання ним повноважень «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів».

В подальшому ж, як зазначає позивач у своєму позові, 30.07.2024р. на електронну адресу селищної ради надійшло Розпорядженням селищного голови №76 про зупинення рішення селищної рад №1138 від 26.07.2024р. та скликання позачергової сесії для повторного розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 . Проте, у назначений селищним головою час, через відсутність кворуму, повторний розгляд спірного питання «Про звільнення ОСОБА_1 » здійснено не було, у зв`язку із чим, дане рішення селищної ради №1138, на думку позивача, не набрало чинності. З урахуванням наведеного, позивач вважає, що оскаржувані рішення та розпорядження були прийняті незаконно, без відповідних повноважень, без врахування усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про його звільнення та без проведення службового розслідування.

Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року (ухваленим у відкритому судовому засіданні) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 21.02.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2025р. та прийняти нове, яким його позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі.

25.02.2025р. ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду витребувано з суду першої інстанції матеріали даної справи та відкрито апеляційне провадження за поданою позивачем апеляційною скаргою.

06.03.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2025р. призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.03.2025р.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025р., занесеної до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості 3-ї особи було залучено ОСОБА_2 , який працює в Сергіївській селищній раді на посаді «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради», з якої було звільнено позивача.

У судових засіданнях суду апеляційної інстанції 19.03.2025р., 02.04.2025р. та 21.05.2025р ОСОБА_1 (апелянт) підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, скасуванні рішення суду 1-ї інстанції та задоволенні його адміністративного позову.

Представник відповідача, в свою чергу, у судових засіданнях суду 2-ї інстанції мотивовано заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та наполягав на залишенні її без задоволення.

З-я особа ОСОБА_2 , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання суду 2-ї інстанції 21.05.2025р. не з`явився та надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, а також виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

13.09.2022р. рішенням Сергіївської селищної ради №934 ОСОБА_1 було затверджено на посаді «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради».

В той же день, т.б. 13.09.2022р., Сергіївським селищним головою ОСОБА_3 , на підставі вказаного вище рішення селищної ради №934, видано розпорядження №82-к, яким ОСОБА_1 з 14.09.2022р. призначено на посаду «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради».

25.04.2024р., у відповідності до розпорядження Сергіївського селищного голови Чередниченка А.Г. №52-од «Про виконання обов`язків селищного голови на час відсутності ОСОБА_3 », обов`язки селищного голови покладено на заступника селищної голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1

03.05.2024р. заступником селищної голови з питань діяльності виконавчих органів (а не як ТВО селищного голови) ОСОБА_1 видано розпорядження №22-в, яким селищному голові ОСОБА_3 надано щорічну основну відпустку з 06.05.2024р. по 29.05.2024р.

27.05.2024р. заступником селищної голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_1 видано розпорядження №28-в, яким селищному голові ОСОБА_3 надано відпустку без збереження заробітної плати (за сімейними обставинами) з 30.05.2024р. по 28.06.2024р.

28.06.2024р. селищним головою ОСОБА_3 видано розпорядження №34-в, яким, у зв`язку з вибуттям у відпустку з 01.07.2024р. по 16.09.2024р., не зважаючи на факт обрання 05.06.2024р. нового секретаря селищної ради, обов`язки селищного голови знову покладено на «заступника селищної голови з питань діяльності виконавчих органів ради» ОСОБА_1

25.07.2024р. секретарем Сергіївської селищної ради ОСОБА_4 , обраним рішенням селищної ради №1128 від 05.06.2024р. (законність якого підтверджена постановою 5ААС по справі №420/21442/24), винесено розпорядження №72-од «Про скликання 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8 скликання Білгород-Дністровського району Одеської області» 26.07.2024р. на 12:00 год.

26.07.2024р., відповідно до протоколу пленарного засідання 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8 скликання від 26.07.2024р., депутатом ОСОБА_5 , «з голосу», було ініційовано питання про додаткове включення до порядку денного проекту рішення «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 », за результатами розгляду якого, останнє було включено до порядку денного пленарного засідання.

26.07.2024р., відповідно до протоколу пленарного засідання 52 позачергової сесії, за результатами голосування в системі «Голос» (12 голосів - «за» та 1 голос - «проти») селищна рада визнала «незадовільною роботу» заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради ОСОБА_1 та прийняла рішення №1138 «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 ».

В той же день, т.б. 26.07.2024р., розпорядженням секретаря Сергіївської селищної ради А.Шевченко №79-к позивача ОСОБА_1 , на підставі вказаного вище рішення селищної ради №1138, було звільнено з посади «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів селищної ради» згідно зі ст.147-1 КЗпП України.

30.07.2024р. на електронну адресу селищної ради надійшло Розпорядження №76 селищного голови ОСОБА_3 (який знаходився у відпусці за кордоном та з 19.07.2024р. - у розшуку) - про зупинення вказаного вище рішення селищної ради №1138 від 26.07.2024р. та скликання на 13.08.2024р. о 12:00 год. 53 позачергової сесії для повторного розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 , яке було зареєстровано в той же день (т.б. 30.07.2024р.) вже фактично звільненим (26.06.2024р.) позивачем (а не начальником відділу діловодства ОСОБА_6 , яка знаходилася на «лікарняному») у «Журналі реєстрації розпоряджень селищного голови з основної діяльності». Проте, у назначений селищним головою (який знаходився у відпусці за кордоном) час, через відсутність кворуму, повторний розгляд спірного питання «Про звільнення ОСОБА_1 » не відбувся.

Вважаючи своє звільнення незаконним, а прийняті селищною радою рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні даного позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірного рішення селищної ради (яке є волевиявленням депутатів), яка діяла відповідно до закону та в межах своїх дискреційних повноважень.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А як визначено нормами ч.3 ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради і а їх виконавчі органи.

При цьому, як вбачається зі змісту положень ч.2 ст.4 Європейської Хартії місцевого самоврядування (м.Страсбург) від 15.10.1985р. (ратифіковано ЗУ від 15.07.1997р. №452/97-ВР), органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право «вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу».

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР, «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001р. №2493-III та Регламентом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (затв. рішенням ССР №3 від 13.11.2020р.).

Так, систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України безпосередньо визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР.

Як визначено ч.1 ст.10 зазначеного Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із ч.ч.1,2,3 ст.12 цього ж Закону, сільський, селищний, міський голова - є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Як передбачено п.п.7,8,20 ч.4 ст.42 Закону №280/97-ВР, сільський, селищний, міський голова: здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Як передбачено ч.ч.3,5,6,9,11 ст.26 даного Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради; заслуховування звіту сільського, селищного, міського голови про діяльність виконавчих органів ради, у тому числі щорічного звіту про здійснення державної регуляторної політики виконавчими органами відповідної ради; заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.

Зі змісту положень ст.46 Закону №280/97-ВР вбачається, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно із ч.ч.12,13,15,16 ст.46 Закону, сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів (1/2) від загального складу ради. Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Отже, враховуючи вказані вище законодавчі норми, слід дійти висновку про те, що депутат селищної ради має право вносити питання на розгляд селищної ради, у тому числі і питання щодо призначення або звільнення заступника голови ради.

Разом з тим, ч.2 статті 42 Закону №280/97-ВР чітко встановлено, що у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з «достроковим припиненням його повноважень» або «його смерті», а також «у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень», повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює - «секретар» відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» або Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Як визначено ч.1 ст.50 вказаного Закону, «секретар» сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Так, згідно із п.п.1,2,3 ч.3 ст.50 Закону №280/97-ВР, секретар сільської, селищної, міської ради: у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови; скликає сесії ради у випадках, передбачених ч.6 ст.46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради; веде засідання ради та підписує її рішення у випадках, передбачених ч.6 ст.46 цього Закону.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту вказаних вище норм Закону України №280/97-ВР, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку, що дійсно, скликання сесії сільської, селищної, міської ради «секретарем» відповідної ради замість «голови ради» та виконання ним обов`язків замість тимчасово відсутнього «голови ради» відбувається у виключних випадках, вичерпний перелік яких прямо встановлений Законом №280/97-ВР.

Але, при цьому варто звернути увагу на той факт, що як чітко передбачено приписами ч.ч.2,3 ст.75 цього ж Закону №280/97-ВР, «територіальна громада» у будь-який час може достроково припинити повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, виключно у випадку, якщо вони порушують Конституцію або закони України, обмежують права і свободи громадян, не забезпечують здійснення наданих їм законом повноважень. Порядок і випадки дострокового припинення повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування територіальними громадами визначаються цим та іншими законами.

Так, правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування безпосередньо регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III.

Як слідує зі змісту положень ст.1 вказаного Закону №2493-III, «служба в органах місцевого самоврядування» - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. «Посадова особа місцевого самоврядування» - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Як визначено ст.3 цього ж Закону №2493-III, «посадами в органах місцевого самоврядування» є: 1) виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; 2) виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; 3) посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Статтею 4 Закону №2493-III передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких «основних» принципах, зокрема, «підзвітності», «персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків» та інш.

За змістом ч.1 ст.10 Закону №2493-III, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости, здійснюється шляхом затвердження їх відповідною радою.

Як передбачено приписами ч.1 ст.20 Закону №2493-III, на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради, на основі колективного і вільного обговорення, розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

З урахуванням наведених вище норм діючого у цій сфері законодавства, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, доходить висновку, що посада заступника голови селищної ради належить до посад місцевого самоврядування, яка затверджується рішенням ради, прийнятим на пленарному засіданні.

Як вже зазначалося вище, за приписами чинного законодавства, «заступник селищного голови» несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень, і при їх здійсненні є відповідальним перед відповідною радою. При цьому, саме «довіра» є базовим принципом (передумовою) правової природи таких взаємовідносин.

У контексті спірних правовідносин також варто зауважити й про те, що затвердження на посаду «заступника селищного голови» - є результатом волевиявлення депутатів цієї ради, відповідно, які, в свою чергу, так само можуть й достроково припинити повноваження на цій посаді.

Тобто, з урахуванням приписів чинного у цій сфері законодавства, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, констатує, що як затвердження на вказану посаду, так і припинення повноважень на цій посаді - є передусім результатом волевиявленням депутатів цієї ради.

Так, у постановах від 04.06.2020р. у справі №802/1463/18, від 03.10.2023р. у справі №280/8088/21, від 16.04.2020р. у справі №495/5105/17 Верховний Суд наголосив на тому, що здійснення таких «дискреційних» повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови міської ради та розпуск виконавчого комітету, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції України) і принципу законності (ч.2 ст.19 Конституції України).

Отже, враховуючи існуючу судову практику Верховного Суду, судова колегія також вважає, що суд при розгляді цієї справи по суті фактично не може здійснювати повторну перевірку роботи «заступника голови селищної ради» щодо належного чи неналежного здійснення наданих йому повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може будь-яким чином переоцінювати позицію або «волевиявлення депутатів» селищної ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень заступника голови селищної ради О.Полянського. Також, суд не вправі своїм рішенням підміняти відповідний орган місцевого самоврядування у цьому питанні.

При цьому, одночасно суд апеляційної інстанції також звертає увагу й на те, що спірне рішення Сергіївської селищної ради може бути перевірене адміністративним судом виключно лише тільки на предмет «законності» та «легітимності» (або порушення процедури його прийняття), а не «доцільності» його прийняття (постанова ВС від 22.04.2020р. у справі №360/2169/19).

Так, як встановлено зі змісту Протоколу пленарного засідання 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8-го скликання від 26.07.2024р. та огляду в судовому засіданні відео-аудіо фіксації цього пленарного засідання (яка є невід`ємною частиною даного протоколу), депутатом Лутенко С.С. «з голосу» було ініційовано питання про включення до порядку денного проекту рішення «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради О.Полянського», за результатами розгляду якого останнє (одноголосно) спочатку було включено до порядку денного пленарного засідання, а потім, за результатами голосування системи "Голос" (12 голосів «за», 1 «проти») селищною радою було визнано «незадовільною роботу заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради Полянського О.Д.» та прийнято рішення №1138 «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради О.Полянського».

Так, аргументуючи протиправність прийняття селищною радою оскаржуваних рішення та розпорядження, позивач, перш за все, наголошує на незаконність скликання та проведення 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8-го скликання, оскільки на період «тимчасової непрацездатності» діючого селищного голови ОСОБА_3 та перебування останнього у відпустці, тимчасове виконання обов`язків Сергіївського селищного голови було покладено саме на нього (позивача). Однак, всупереч цьому, новообраний секретар селищної ради Шевченко А. 06.06.2024р. виніс протиправне розпорядження №63, яким фактично призначив себе виконуючим обов`язки Сергіївського селищного голови, скликав та провів позачергову сесію 26.07.2024р., за результатами якої, зокрема, позивача було звільнено із займаної посади.

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися з такою позицією позивача та вважає її помилковою та взагалі безпідставною.

Так, як вже вказувалося вище, згідно ч.1 ст.50 Закону №280/97-ВР, «секретар» сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

А відповідно до вимог п.1-4 ч.3 ст.50 цього ж Закону №280/97, секретар сільської, селищної, міської ради: у випадку, передбаченому ч.1 ст.42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови; скликає сесії ради у випадках, передбачених ч.6 ст.46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради; веде засідання ради та підписує її рішення у випадках, передбачених ч.6 ст.46 цього Закону; організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та інших законів.

Як визначено ч.1 ст.42 даного Закону №280/97-ВР, повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до ч.ч.1,2 статті 79 цього Закону.

У разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" або Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Окрім того, для встановлення наявності у секретаря Сергіївської селищної ради наявності можливостей здійснювати повноваження селищного голови, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, враховує роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування стосовно деяких питань здійснення повноважень сільських, селищних, міських голів та формування постійних комісій місцевих рад, які затверджені на засіданні Комітету від 19.06.2013р. (протокол №11).

В частині надання роз`яснення ч.2 ст.42 Закону №280/97-ВР, відповідно до якої секретар сільської, селищної, міської ради здійснює повноваження відповідно сільського, селищного, міського голови у разі неможливості здійснення останнім своїх повноважень, порушувалось питання "Які випадки, відповідно до чинного законодавства України можуть розглядатись як "неможливість здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень"?".

Так, на думку фахівців Інституту законодавства Верховної Ради України конкретизація випадків неможливості здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень, до законодавчого врегулювання цього питання, може бути визначена регламентом відповідної ради.

У Національному університеті "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого" та Науково-дослідному інституті державного будівництва та місцевого самоврядування Національної академії правових наук України, проводячи аналіз законодавства України, відносять до випадків неможливості здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень, зокрема, хворобу, відрядження, відпустку, перебування у місцях обмеження волі, відсторонення від посади.

У Національному університеті "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого" та Науково-дослідному інституті державного будівництва та місцевого самоврядування Національної академії правових наук України вважають, що Закон надає можливість здійснювати повноваження сільського, селищного, міського голови секретарю ради в повному обсязі виключно у випадку дострокового припинення його повноважень. В той же час, неможливість здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень є підставою для здійснення секретарем відповідної ради лише частини його повноважень, зокрема, щодо скликання сесії ради, ведення засідання ради та підписання її рішень. Крім того, у разі відсутності сільського, селищного, міського голови чи неможливості скликання ним засідання виконавчого комітету відповідної ради - цю функцію здійснює заступник сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Дослідивши регламент Сергіївської селищної ради 8-го скликання, затверджений рішенням Сергіївської селищної ради від 13.11.2020р. №3, судами обох інстанцій не встановлено конкретизацію випадків неможливості здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень, а тому, з урахуванням приписів Закону України №280/97-ВР та вище вказаних Роз`яснень Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку про те, що секретар Сергіївської селищної ради А.Шевченко, в даному конкретному випадку (т.б. у зв`язку з тривалим знаходженням селищного голови у відпустках та взагалі у розшуку у зв`язку з кримінальним переслідуванням), мав усі необхідні повноваження на скликання й проведення 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8-го скликання 26.07.2024р., а тому, відповідно, вказані вище доводи позивача є безпідставними.

При цьому, одночасно також слід звернути увагу й на той факт, що питання правомірності рішення Сергіївської селищної ради від 05.06.2024р. №1128 «Про обрання секретаря Сергіївської селищної ради» А.Шевченко вже було предметом оскарження у справі №420/21442/24, за результатами розгляду якої, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024р., яке було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2024р., дане рішення селищної ради було визнано законним та обґрунтованим.

А як слідує зі змісту приписів ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, повторно не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Далі, як вбачається з адміністративного позову, аргументуючи свої позовні вимоги позивач також наголошує й на тому, що будь-які висновки про визнання «незадовільною» його роботу на посаді відсутні, які і відсутні мотиви, з урахуванням яких, Сергіївська селищна рада, приймаючи спірне рішення, дійшла висновку про саме «неналежне» виконання ним своїх повноважень, як «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради». Крім цього, позивач, посилаючись на Постанову КМУ №950 від 13.06.2000р., також звертає увагу й на факт не проведення селищною радою відповідного «службового розслідування».

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися і з цією позицією позивача та вважає її необгрунтованою.

Так, як вже зазначалося вище, посада «заступника голови селищної ради» належить до посад місцевого самоврядування, яка затверджується рішенням селищної ради, прийнятим на пленарному засіданні, а тому, відповідно, затвердження на посаду «заступника селищного голови» є результатом «волевиявлення депутатів» цієї ради, які, в свою чергу, таким же саме чином можуть і «достроково припинити» повноваження на цій посаді.

Як встановлено приписами ч.3 ст.147-1 КЗпП України (яка зазначена у спірному рішенні с/ради), працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Діяльність виконавчого комітету селищної ради, до складу якого входить посада «заступника селищного голови», ґрунтується на принципі підконтрольності, підзвітності та відповідальності перед такою радою. Підзвітність, підконтрольність та відповідальність виконавчого комітету перед селищною радою, як принцип діяльності органів місцевого самоврядування, передбачає, що селищна рада наділена усіма необхідними повноваженнями оцінювати ефективність роботи виконавчого комітету та виконання його посадовими особами своїх повноважень та покладених на них завдань і застосовувати до них заходи відповідальності, зокрема, у будь-який час розпустити виконавчий комітет ради, достроково припинити повноваження селищного голови та внести зміни до персонального складу виконавчого комітету селищної ради, якщо визнає, що такий орган аби його посадові особи не забезпечують належне здійснення наданих їм законом повноважень.

Так, за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.04.2020р. у справі №539/1931/17, з огляду на правовий статус «заступника міського (в даному випадку селищного) голови» та передбачені законодавством особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування, при визначенні підстав і критеріїв звільнення з посади відповідна рада наділена «широкою свободою розсуду».

А відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28.01.2021р. (справа №560/438/20), дострокове припинення повноважень заступника міського голови (в даному разі селищного) є крайнім заходом реагування на його діяльність і для того, щоб виносити на голосування і приймати таке рішення повинні бути наявні вагомі причини (мотиви) і об`єктивні обставини, які в сукупності, вказують на те, що подальше його перебування на службі є неможливим (недоцільним) та/або таким, що негативно позначається на діяльності ради. Ці ж мотиви і обставини мають міститися і у рішенні органу місцевого самоврядування, зі змісту якого має бути зрозуміло, що саме спонукало до його прийняття.

Водночас, вже безпосередньо під час голосування, мотиви, якими керувалися депутати селищної ради, коли голосували "за" чи "проти" дострокового припинення повноважень заступника селищного голови, є суто їхнім «волевиявленням» і «власним переконанням», і вимагати обґрунтовувати чи пояснювати яке (при вирішенні питання про правомірність спірного рішення) не має підстав.

Схожі правові висновки з цих спірних питань були зазначені і у постанові Верховного Суду від 02.07.2020р. по справі №806/1159/18.

Так, як вже вказувалося вище, згідно протоколу пленарного засідання 52 позачергової сесії Сергіївської селищної ради 8-го скликання від 26.07.2024р., за результатами голосування системи "Голос" (12 голосів - "за" та 1 - "проти"), більшістю депутатів селищної ради було визнано «незадовільною роботу» заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради Полянського О.Д. та прийнято рішення №1138 про його звільнення.

До того ж, як вбачається зі змісту відео-аудіо фіксації вказаного пленарного засідання, депутатом Лутенко С.С., яким було ініційовано питання про включення до порядку денного проекту рішення «Про звільнення заступника селищного голови ОСОБА_7 », перед голосуванням за цей запропонований ним проект рішення, було мотивовано обгрунтовано свою позицію по цьому питанню (в т.ч. факт незаконного винесення розпорядження №54-к від 21.05.2024р., висновку від 20.05.2024р. та інш.).

Вказані вище обставини, на думку суду, фактично свідчать про незадоволеність майже абсолютної більшості депутатів Сергіївської селищної ради роботою заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради Полянського О.Д.

Що ж стосується доводів позивача про не проведення службового розслідування, то судова колегія з цього приводу зазначає, що приписами п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування» від 13.06.2000р. №950 встановлено право, а не обов`язок, щодо здійснення службового розслідування за фактом невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства. Тобто, проведення такого службового розслідування фактично є правом, а не обов`язковим селищної ради та належить виключно до «дискреційних» повноважень відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги те, що майже абсолютна більшість депутатів від загального складу депутатів селищної ради, у визначений законом спосіб, висловилась саме про «неналежне» виконання позивачем своїх обов`язків за посадою, то відповідно, прийняття депутатами ради оскаржуваного рішення про звільнення останнього з посади є цілком обґрунтованим, оскільки продовження виконання позивачем обов`язків «заступника голови селищної ради», якого не підтримує більшість депутатського корпусу, буде суперечити загальним засадам місцевого самоврядування, які, відповідно до ст.4 Закону України №280/97-ВР, ґрунтуються на принципі виборності як представницьких органів селищних рад. І, відповідно, подальше перебування позивача на цій посаді є неможливим та таким, що буде суперечити волевиявленню депутатів селищної ради та негативно позначатиметься на діяльності даного органу місцевого самоврядування, підриваючи довіру населення до його представників.

Далі, у позовній заяві позивач також наголошує й на тому, що оскаржуване рішення селищної ради від 26.07.2024р. №1138 нібито не набрало чинності, оскільки воно було зупинено розпорядженням діючого селищного голови А.Чередниченко №76 від 30.07.2024р., яким був призначений повторний розгляду питання про звільнення позивача, і який, в свою чергу, не був здійснений через відсутність кворуму.

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, не може погодитися і з цією позицією позивача та також вважає її необгрунтованою та взагалі безпідставною.

Так, дійсно, як передбачено нормами ч.4 ст.59 Закону України №280/97-ВР, рішення сільської, селищної, міської ради у 5-денний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада ж, в свою чергу, зобов`язана у 2-тижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення 2/3 депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Як встановлено судами обох інстанцій, в матеріалах даної справи дійсно міститься копія розпорядження селищного голови ОСОБА_8 (який, як вже зазначалося вище, в той день (а саме, ще з травня 2024р.) фактично знаходився у відпусці та ще й за кордоном, оскільки з 19.05.2024р. перебуває у розшуку за підозрою у скоєнні кримінальних правопорушень) від 30.07.2024р. №76 (підписана його особистим (а не службовим) ЕЦП, т.б. як фізичною особою), яку, в свою чергу, було зареєстровано в той же день (т.б. 30.07.2024р.) фактично вже звільненим (що підтверджується рішенням с/ради №1138 від 26.06.2024р., розпорядженням секретаря с/р №79-к, табелем обліку робочого часу) позивачем (який вже не мав ні таких обов`язків, ні повноважень) у «Журналі реєстрації розпоряджень селищного голови з основної діяльності» (а не начальником відділу діловодства Т.Драмарецькою, яка знаходилася на «лікарняному» та відповідала за ведення цього журналу).

Однак, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, не може визнати цю копію розпорядження №76 від 30.07.2024р. належним і допустимим доказом «зупинення» оскаржуваного рішення селищної ради №1138 у розумінні ст.ст.73-74 КАС України, оскільки ця копія не містить ні власного підпису селищного голови ОСОБА_8 , ні його службового ЕЦП (електронно-цифрового підпису), як голови с/ради, не завірена належним чином, а відмітка про її реєстрацію 30.07.2024р. у «Журналі реєстрації розпоряджень з основної діяльності» зроблена вже звільненим (26.07.2024р.) з посади позивачем та взагалі зазначена в цьому Журналі, як «помилково внесена».

Отже, враховуючи викладені обставини, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, на даний час не вбачає жодних правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №1138 від 26.07.2024р. «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради О.Полянського».

При цьому, одночасно також слід звернути увагу й на те, що подібні за змістом висновки з цього спірного питання було висловлено і Верховним судом, зокрема, у своїй постанові від 16.05.2023р. по справі №240/44129/21.

Щодо інших позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження секретаря Сергіївської селищної ради №79-к від 26.07.2024р. «Про звільнення ОСОБА_1 », то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, теж вважає їх необгрунтованими та не підлягаючими задоволенню, оскільки дане розпорядження №79-к було винесено виключно на виконання рішення Сергіївської селищної ради №1138 від 26.07.2024р. «Про звільнення заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради О.Полянського» і фактично дублює останнє, т.б. не є самостійним актом індивідуальної дії, а є саме «похідним» від обов`язкового для учасників правовідносин рішення селищної ради №1138, яке, в свою чергу, визнано судом правомірним.

Також, відповідно, з вказаних вище підстав задоволенню не підлягають і інші «похідні» позовні вимоги щодо зобов`язання Сергіївської селищної ради поновити ОСОБА_7 на посаді «заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Сергіївської селищної ради» та про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Решта доводів апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А за правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, і було відповідним чином реалізовано представником відповідача при розгляді справи в судах обох інстанцій.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи учасників справи, оскільки судом були ретельно досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу позивача - без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 23.05.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко