Справа № 380/7745/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7745/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з 01 січня 2016 року по день її фактичної виплати 18 березня 2025 року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з 01 січня 2016 року по день її фактичної виплати 18 березня 2025 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач детально зазначає, що він проходив військову службу на посаді артиста вищої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 липня 2018 року № 24-РС позивача звільнено з військової служби у запас.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2018 року № 181 позивача було виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

Позивач вказує, що при звільненні з військової служби з ним не проведено повного розрахунку з грошового забезпечення, зокрема, йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за встановлений законодавством період. У зв`язку з цим, позивач звертався за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8658/23 від 30 листопада 2023 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було задоволено частково.

Зокрема, зазначеним судовим рішенням зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене судове рішення у справі № 380/8658/23 виконано відповідачем лише 18 березня 2025 року, шляхом виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення у розмірі 77 935,19 грн.

Позивач стверджує, що при здійсненні цієї виплати, яка відбулася зі значною затримкою, відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Позивач вважає, що він має право на таку компенсацію за весь період затримки, тобто з моменту, коли індексація мала бути нарахована та виплачена (починаючи з 01 січня 2016 року), до дня її фактичної виплати (18 березня 2025 року). Право на таку компенсацію, на думку позивача, визначено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159).

Позивач наголошує, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення, а отже, і доходом, за несвоєчасну виплату якого передбачена компенсація. Позовна заява не містить вимог майнового характеру, оскільки позивач просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату, а не стягнути конкретну суму.

Ухвалою від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву (від 09.05.2025). Однак, як встановлено зі змісту наданого відповідачем документу, він стосується іншої особи ОСОБА_2 та іншої адміністративної справи (№ 380/14450/24), предметом якої було стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Доводи та заперечення, викладені у цьому відзиві, жодним чином не стосуються позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати компенсації за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення у даній справі № 380/7745/25.

Таким чином, суд констатує, що відповідач не надав належного відзиву по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у цій справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін від учасників справи не надходило, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Неподання суб`єктом владних повноважень належного відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову відповідно до частини 4 статті 159 КАС України.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та був виключений зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення 14 серпня 2018 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.08.2018 № 181.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8658/23 від 30 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 06 січня 2025 року після його залишення без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 . Зазначеним судовим рішенням було встановлено факт невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця січня 2008 року, а також компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.

Зазначене судове рішення у справі № 380/8658/23 виконано відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 , шляхом виплати позивачу належної суми індексації грошового забезпечення у розмірі 77 935,19 грн. 18 березня 2025 року. Цей факт підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Позивач стверджує, що при здійсненні цієї виплати, яка відбулася зі значною затримкою, відповідач не нарахував та не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Період затримки, за який, на думку позивача, має бути нарахована компенсація, охоплює час з моменту, коли індексація мала бути нарахована та виплачена (починаючи з 01 січня 2016 року), до дня її фактичної виплати (18 березня 2025 року).

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цей конституційний принцип є основоположним для діяльності суб`єктів владних повноважень і вимагає від них суворого дотримання правових приписів у всіх сферах їхньої діяльності, включаючи питання соціального захисту та матеріального забезпечення громадян, зокрема військовослужбовців.

Право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано статтею 43 Конституції України.

Грошове забезпечення військовослужбовців, включаючи всі його складові, є за своєю правовою природою винагородою за виконання ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відносини, пов`язані з компенсацією громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, регулюються Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі Закон № 2050).

Стаття 1 Закону № 2050 встановлює, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050 визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Стаття 3 Закону № 2050 встановлює, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Механізм проведення компенсації деталізовано Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Пунктом 1 Порядку № 159 визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 4 Порядку № 159 встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8658/23 від 30 листопада 2023 року, яке набрало законної сили, було визнано право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язано відповідача здійснити її нарахування та виплату.

Цим судовим рішенням фактично встановлено, що відповідач протиправно не виплатив позивачу зазначені суми індексації у встановлені законодавством строки (тобто щомісячно протягом зазначеного періоду або при звільненні у серпні 2018 року).

Індексація грошового забезпечення є однією зі складових грошового забезпечення військовослужбовців, спрямованою на підтримання купівельної спроможності їхніх доходів в умовах зростання цін, і, відповідно, є доходом у розумінні статті 2 Закону № 2050.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові або, за відповідних умов, членам його сім`ї, необхідно розуміти усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема і компенсаційні виплати.

Цей висновок за аналогією може бути застосований і до грошового забезпечення військовослужбовців та його складових.

Факт несвоєчасної виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 підтверджується тим, що зазначені суми були виплачені відповідачем лише 18 березня 2025 року на виконання судового рішення.

Затримка виплати цих сум (з моменту, коли вони мали бути виплачені щомісячно, або найпізніше при звільненні 14.08.2018) до 18.03.2025 становить значно більше одного календарного місяця.

Таким чином, у позивача виникло право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належної йому індексації грошового забезпечення за кожен місяць затримки, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому мала бути здійснена виплата відповідної частини індексації, до дня її фактичної виплати 18 березня 2025 року.

Верховний Суд у своїй сталій практиці неодноразово доходив висновку, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені, чи їх нарахування та виплата були здійснені на виконання судового рішення.

Визначальним є сам факт порушення встановлених строків виплати нарахованого доходу (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, від 27.07.2022 у справі № 460/783/20, від 05.05.2022 у справі № 380/8976/21).

У цих справах Верховний Суд підкреслював, що компенсація за затримку виплати є самостійним правом особи, яке виникає в силу закону при настанні відповідних умов, і не залежить від причин такої затримки чи від того, чи була сума доходу стягнута в судовому порядку.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , не надав належного відзиву на позовну заяву, який би містив заперечення по суті заявлених вимог, та не навів жодних правових підстав для ненарахування та невиплати позивачу зазначеної компенсації.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач цього процесуального обов`язку не виконав.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 березня 2025 року є протиправною.

Для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити зазначену компенсацію відповідно до Закону № 2050 та Порядку № 159.

Суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки спір виник з питань стягнення грошового забезпечення (заробітної плати) а тому питання про його розподіл не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 березня 2025 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/8658/23 від 30.11.2023, за період затримки виплати з 01 січня 2016 року по 18 березня 2025 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

4.Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21 травня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.