Справа № 460/7572/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Рівне №460/7572/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними (незаконними) та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2025 року №6332/, від 14.04.2025 року №6333/, від 14.04.2025 року №6334/ та від 14.04.2025 року №6335/, виданих Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

В обґрунтування позовних вимог в позові та заявах по суті справи зазначає, що позивача належним чином не повідомлено про дату початку та місце проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області. Не отримавши наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, контролюючий орган позбавив позивача можливості реалізації права на ознайомлення у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу, надання відповідних пояснень та документів. Крім того, зазначає, що законодавством внесено зміни в підпункт "д" у підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та у підпункт 165.1.55 пункті 165.1 статті 165 підпункт 165.1.55 та відповідно встановлено, що суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню. Згідно укладеного кредитного договору від 12.04.2007 кредит наданий позивачу банком на придбання нерухомого майна у іноземній валюті, а саме доларах США. Забезпеченням за вказаним кредитним договором є житлова нерухомість. Оскільки прощення основного боргу платника податку відбулося за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, яке не є додатковим благом, то підстави для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань відсутні.

Ухвалою суду від 30.04.2025 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначає, що контролюючим органом вжито всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення позивача про проведення перевірки. Крім того, представником відповідача зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, інформації, отриманої від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , листом від 27.06.2024 р. №20.1.0.0/7-240618/75402, вх.№25165/6/17-00 від 05.07.2024 р., встановлено, що у період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. платником податків фізичною особою ОСОБА_1 , фактично отримано доходи:

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 641 084,30 грн. за ознакою доходу «126» дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу);

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 1056466,0 грн. за ознакою доходу «189» сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності (підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Кодексу);

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 2047292,28 грн. за ознакою доходу «194» - інші доходи, які не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

У зв`язку з неподанням платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2023 року, перевіркою встановлено заниження за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023р. податку на доходи фізичних осіб утриманого (сплаченого) податковим агентом на суму 115395,17 грн. та військового збору утриманого (сплаченого) податковим агентом на суму 9616,26 грн. Також, вказує, що ГУ ДПС у Рівненській області складено акт від 25.02.2025р. за №356/ж6/17-00-24-05-19, що засвідчує факт ненадання платником податків ОСОБА_1 документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки. Окрім того, під час проведення перевірки фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 надіслано запит №17 від 26.02.2025 р. (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень, стосовно походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування. Фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 первинні документи на запит №17 від 26.02.2025р. під час проведення перевірки також не надано. Враховуючи викладене, Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено акт від 10.03.2025р. за №452/ж6/17-00-24-05-19, що засвідчує факт ненадання платником податків ОСОБА_1 документів для проведення позапланової невиїзної документальної перевірки. Враховуючи наведене, представник відповідача, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

12 квітня 2007 року, між ОСОБА_1 (позичальник) та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому перейменованого на АТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір №ROVPGK00000023 (далі кредитний Договір).

За умовами п. 7.1. кредитного Договору банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з "12" квітня 2007 р. по "08" квітня 2027 р. включно, у вигляді невідновлюваної кредитної лінії у розмірі 41 712,00 USD (Сорок одна тисяча сімсот дванадцять доларів США 00 центів) на наступні цілі: придбання квартири - 35 200,00 USD (Тридцять п`ять тисяч двісті доларів США 00 центів), а також у розмірі 6 512,00 USD (Шість тисяч п`ятсот дванадцять доларів США 00 центів) на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84 (Нуль цілих вісімдесят чотири сотих) % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 (Нуль цілих двадцять сотих) % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору.

Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека: 1-кімнатної квартири, загальною площею 28,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором (п.7.3. кредитного Договору).

За кошти отримані позивачем у кредит за кредитним договором 12.04.2007 було укладено договір купівлі-продажу квартири, загальною площею 28,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 12.04.2007, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним Договором, між Банком та ОСОБА_2 (майновим поручителем) було укладено Договір іпотеки квартири №ROVPGK00000023 від «12» квітня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №1297).

У подальшому, 23 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного Договору відповідно якої, за умови виконання нею умов цієї Додаткової угоди та Договору, банк зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за Договором, зокрема в частині заборгованості по сплаті основного боргу на суму 17774,57 дол. США, процентів на суму 17336,39 дол. США, по сплаті комісії на суму 3238 40 дол. США, пені на 17600,00 дол. США, судових витрат на 114187,77 грн. (п. 1.1. Додаткової угоди).

Пунктом 1.2. Додаткової угоди було встановлено, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором у розмірі 4352,95 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ 157000,00 грн.) складається, зокрема із заборгованості за основним боргом 4352,95 дол. США.

23 листопада 2023 року ОСОБА_1 виконала зобов`язання, визначені у п. 1.2 Додаткової угоди, сплативши Банку заборгованість в розмірі 157000,00 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору та інформації отриманої від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , листом від 27.06.2024 №20.1.0.0/7-240618/75402 у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 платником податків фізичною особою ОСОБА_1 , фактично отримано доходи:

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 641 084,30 грн. за ознакою доходу «126» дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу);

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 1056466,0 грн. за ознакою доходу «189» сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності (підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Кодексу);

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), у 2023 році отриманий дохід у сумі 2047292,28 грн. за ознакою доходу «194» - інші доходи, які не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

15.01.2025 ГУ ДПС у Рівненській області винесено наказ № 188-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .», який із письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки було скеровано позивачу рекомендованим листом з повідомленням № 179, що повернувся до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області у період з 25.02.2025 по 10.03.2025 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 .

За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено акт від 17.03.2025 № 4319/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 , відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_1 :

- пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.«в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2023 року;

- п.22.1 ст.22, п.36.1 ст.36, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, пп.«б» п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України, а саме: заниження за звітний (податковий) 2023 рік оподатковуваного доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) у 2023 році в сумі 641084,30 грн., в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. на суму 115395,17 грн.;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. на суму 9616,26 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в наслідок чого, встановлено незбереження та ненадання контролюючому органу первинних документів.

Таких висновків Головне управління ДПС у Рівненській області дійшло з огляду на встановлення за наслідками перевірки отримання ОСОБА_1 доходу від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) на загальну суму 641084,30 грн в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб та занижено військовий збір.

На підставі висновків акту перевірки від 17.03.2025 № 4319/Ж5/17-00-24-05-18/ Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесено податкові повідомлення - рішення від 14.04.2025 року №6332/, №6333/, №6334/ та №6335/.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі ПК України) відповідно до п. 1.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).

Органи державної податкової служби згідно п.75.1 ст.75 ПК України мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 79.2. ст. 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 79.3. ст. 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Відповідно до п. 42.1. статті 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Відповідно до п. 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (п.42.4 ст.42 Податкового кодексу України).

Судом з матеріалів справи встановлено, що в змісті акту перевірки зазначено - копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.01.2025 № 188-п, а також письмове повідомлення від 15.01.2025 № 85/ж64/17-00-24-05-17 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_1 17.01.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 179.

Таким чином у матеріалах справи наявні докази надіслання платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який повернувся до контролюючого органу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Отже документальна позапланова невиїзна перевірка розпочата 25.02.2025 податковим органом із врученням платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Разом з тим, в частині висновків контролюючого органу щодо неподання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2023 року, заниження за звітний (податковий) 2023 рік оподатковуваного доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) у 2023 році в сумі 641084,30 грн., заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 на суму 9616,26 грн. та незбереження і ненадання контролюючому органу первинних документів, то суду слід зазначити наступне.

Так, відповідно до підпунктів 14.1.47, 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

г) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів;

и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), які відповідають таким умовам:

1) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та

2) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 цього Кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), було встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Разом з тим, відповідно до підпункту 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Також відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Пунктами 179.1, 179.2 ст. 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до цього Кодексу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, крім випадків, коли подання податкової декларації прямо передбачено цим Кодексом, якщо такий платник податку отримував:

доходи, у тому числі іноземні доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;

доходи виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу;

доходи від операцій продажу (обміну) майна, дарування, дохід від яких відповідно до цього Кодексу не оподатковується, оподатковується за нульовою ставкою та/або з яких при нотаріальному посвідченні договорів, за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;

доходи у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Також податкова декларація не подається у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

У разі якщо платник податку зобов`язаний подавати податкову декларацію відповідно до інших положень цього Кодексу, то в ній поряд з іншими доходами зазначаються доходи, передбачені цим пунктом.

З системного аналізу вказаних норм права, судом встановлено, що додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року є видом доходу, що надається платнику податку податковим агентом, який є об`єктом оподаткування, що включається до бази оподаткування та породжує у платника податку обов`язок подати річну декларацію про майновий стан і доходи, крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV ПК України.

Разом з тим, відповідно до підпункту 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Так, з наявних матеріалів справи, судом встановлено, що 12 квітня 2007 року, між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №ROVPGK00000023 відповідно до п. 7.1 якого банк надав позивачу кредитні кошти в іноземній валюті для придбання квартири. За вказані кошти в іноземній валюті відповідно до договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року було придбано квартиру, яка з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, є предметом укладеного Договору іпотеки квартири №ROVPGK00000023 від 12.04.2007.

Таким чином, основна сума боргу (кредиту) у еквіваленті 641084,30 грн., яка прощена АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором в іноземній валюті для ОСОБА_1 згідно додаткової угоди № 1 від 23.11.2023, є додатковим благом, однак згідно вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Твердження відповідача щодо визначення об`єкту та бази оподаткування для ОСОБА_1 згідно листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.06.2024 №20.1.0.0/7-240618/75402 є безпідставним та відхиляється судом, оскільки підстави визначення грошового зобов`язання контролюючим органом визначено виключно нормами ПК України, які є обов`язковими для податкового органу на відміну від суджень податкового агента чи іншого суб`єкта спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені вище обставин та норми законодавства щодо отримання ОСОБА_1 у 2023 році додаткового блага у вигляді прощеного (анульованого) банком боргу за кредитним договором в розмірі 641084,30 грн., суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно збільшив позивачу суму грошового зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 144243,96 грн. (в тому числі штрафна (фінансова) санкція 28848,79 грн.), а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.04.2025 року № 6332/ є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд враховує, що відповідно до норм п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, до яких, зокрема, відноситься дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Враховуючи встановлені вище обставин та норми законодавства щодо отримання ОСОБА_1 у 2023 році додаткового блага у вигляді прощеного (анульованого) банком боргу за кредитним договором в розмірі 641084,30 грн., суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно збільшив позивачу суму грошового зобов`язання із сплати військового збору в загальному розмірі 12020,33 грн. (в тому числі штрафна (фінансова) санкція 2404,07 грн.), а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.04.2025 року № 6333/ є протиправним і підлягає скасуванню.

Крім того, як зазначалося судом, відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

А відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 49.2 ст. 49 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з пунктами 179.1, 179.2 ст. 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Відповідно до цього Кодексу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, крім випадків, коли подання податкової декларації прямо передбачено цим Кодексом, якщо такий платник податку отримував доходи, у тому числі іноземні доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно додаткової угоди № 1 від 23.11.2023, отримано дохід - додаткове благо, однак згідно вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України він не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, то суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно застосував до позивача штрафну санкцію в розмірі 370,00 грн. за неподання декларації, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.04.2025 року № 6334/ також є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суду слід зазначити, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Згідно з п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно додаткової угоди № 1 від 23.11.2023, отримано дохід - додаткове благо, однак згідно вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України він не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тобто документи щодо отримання даного додаткового блага не пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, то суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно застосував до позивача штрафну санкцію в розмірі 1020,00 грн. за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.04.2025 року № 6335/ є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач підтвердив ті твердження, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки судом встановлено факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 4844,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 9376-7415-2464-0894 від 25.04.2025.

Відтак, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними (незаконними) та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.04.2025 року №6332/, від 14.04.2025 року №6333/, від 14.04.2025 року №6334/ та від 14.04.2025 року №6335/.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 травня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Д.П. Зозуля