Справа № 560/3245/25
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3245/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

21 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови ВП№75703590 від 10.02.2025 про накладення штрафу 10200 грн. В обґрунтування позову зазначає, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/5058/24 Головним управлінням проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який пенсійний орган вважає правильним. Позивач зазначає, що вчинив дії, спрямовані на своєчасне і належне виконання рішення суду/виконавчого документа, про що повідомив державного виконавця. З огляду на це вважає, що не допустив протиправної бездіяльності, зокрема невиконання рішення суду без поважних причин, тому накладення штрафу вважає протиправним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції зі змісту матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП№75703590 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 11.07.2024 у справі №560/5058/24, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №560/4260/23, при обчисленні розміру пенсії врахувати довідки від 06.02.2023 №46/01-24 та від 06.02.2023 №47/01-24, видані Гуменецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 07.02.2023 пенсії державного службовця в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 06.02.2023 №46/01-24 та від 06.02.2023 №47/01-24, виданих Гуменецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з урахуванням виплачених сум.

06.08.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№75703590, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відомості про виконання рішення у 10-денний строк, встановлений державним виконавцем, матеріали виконавчого провадження не містять.

05.09.2024 державним виконавцем вчинена вимога, згідно з якою боржнику необхідно до 16.09.2024 виконати рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом, про що повідомити відділ.

24.09.2024 до органу ДВС надійшла відповідь від 23.09.2024 на вимогу, де зазначається, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/5058/24 проведений перерахунок пенсії стягувачеві, розмір пенсії склав 8970 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що при нарахуванні пенсії стягувачеві не були взяті до уваги довідки від 06.02.2023 №346/01-24, №47/01-24, видані Гуменецькою сільською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про складові заробітної плати, що підтверджується змістом зазначеної вище відповіді на вимогу державного виконавця.

04.10.2024 державним виконавцем складений акт, яким встановлено, що рішення суду не виконане у спосіб та у порядку, передбаченому виконавчим документом (при нарахуванні пенсії не враховані довідки про складові заробітної плати, які зазначені у рішенні).

Постановою державного виконавця від 04.10.2024 ВП№75703590 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. Пенсійний орган оскаржив вказану постанову.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 у справі №560/15707/24, яке набрало законної сили 04 лютого 2025 на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, підтверджений факт невиконання Головним управлінням рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.

У цьому рішенні суд зазначив про те, що відповідач правомірно прийняв постанову від 04.10.2024 ВП№75703590 про накладення штрафу 5100,00 грн., адже пенсійний орган не врахував довідки від 06.02.2023 №46/01-24, №47/01-24 про складові заробітної плати всупереч рішенню суду.

У подальшому 25.10.2024 державним виконавцем вчинена вимога №17117, у якій державний виконавець вимагав виконати рішення до 04.11.2024. Повідомленням від 06.11.2024 Головне управління знову інформувало про неможливість врахування вказаних довідок під час обчислення пенсії стягувача.

Зважаючи на це, 10.02.2025 державним виконавцем складений акт про повторне невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом (пенсія виплачується без врахування змісту довідок про заробітну плату).

10.02.2025 прийнята постанова ВП№75703590 про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн., яку пенсійний орган оскаржує в межах цієї справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених вище положень законодавства випливає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, суд першої інтанції виходив з того, що неправомірність дій пенсійного органу щодо неврахування довідок про заробітну плату всупереч рішенню суду вже була встановлена та підтверджена під час розгляду справи №560/15707/24.

Зі змісту матеріалів виконавчого провадження встановлено, що після розгляду справи №560/15707/24 щодо штрафу 5100 грн. пенсійним органом не проводився інший перерахунок пенсії стягувача, який би враховував довідки Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району від 06.02.2023 №46/01-24 та №47/01-24, як це визначено рішеннями судів.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання позивача на те, що довідки Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району від 06.02.2023 №46/01-24 та №47/01-24 не можуть бути враховані, оскільки їм вже надана оцінка рішенням суду, яке набрало законної сили, а всі дії боржника спрямовані на повторну оцінку правомірності довідок про заробітну плату стягувача, є нічим іншим як незгодою з прийнятим рішенням суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у резолютивній частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року. яке набрало законної сили 01.07.2024 року, чітко описано, які довідки враховуються, а які не враховуються для перерахунку та виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поважних причин невиконання судового рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувану постанову ВП№75703590 від 10.02.2025 про накладення штрафу 10200 грн державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.