Справа № 340/8997/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2025 року м. Дніпросправа № 340/8997/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року (суддя Петренко О.С.)

у справі №340/8997/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправним та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014949 від 17.10.2023 на суму 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною та безпідставною, оскільки порушення, що були виявлені під час здійснення габаритно-вагового контролю, усунуті позивачем самостійно, однак контролюючим органом цього не враховано. Також позивач зазначає, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянута відповідачем з порушенням порядку та процедури, визначених чинним законодавством.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах вина в діях позивача під час виконання спірних перевезень вантажів відсутня, а відповідачем складу правопорушення, за яке може бути застосована відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу не доведено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник наполягає на правильності висновків Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про порушення вимог діючого законодавства в частині перевищення встановленого законодавством габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що зафіксовано в акті від 03.09.2023 №АР016836. Зазначає, що приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами є правом, а не обов`язком особи та не є підставою, що звільняє автомобільного перевізника від відповідальності за вчинене правопорушення. Вважає, що позивачем допущено порушення ПДР та приписів Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому контролюючим органом прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно вимог абзацу 15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, основним видом діяльності позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (а.с.10-11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 позивач є власником транспортного засобу марки VOLVO FH 460, номер кузову НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

03.09.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки, на автомобільній ділянці М-15, Одеса-Рені-Бухарест 12 км+125м проведено рейдову перевірку, під час якої був зупинений транспортний засіб Volvo FH 480, реєстраційний номер НОМЕР_4 , причіп BENALU TF34C-13RA НОМЕР_5 , який здійснював перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм.

За результатами габаритно-вагового контролю згідно талону зважування від 03.09.2023 автомобілю марки Volvo FH 480, реєстраційний номер НОМЕР_6 , за результатами якого встановлено: загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом-цистерною та вантажем становила 39160 т при нормі 40 т; навантаження на одиночну вісь тягача становить 12,84 т при нормі 11,5 т (а.с.34).

Відповідно до Довідки про результат здійснення габаритно-вагового контролю від 03.09.2023 навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 7,8 тонн; 12,84 тонн; 6,480 тонн; 6,300 тонн; 6,460 тонн. Повна маса транспортного засобу становила 39,16 тонн.

В акті №АР016836 від 03.09.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, зафіксовано, проведення перевірки вищевказаного транспортного засобу, що належить - згідно ТТН від 03.09.2023 ОСОБА_1 , та виявлені під час перевірки порушення, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових норм на 11,6 %». (а.с.8)

17.10.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014949, відповідно до якої на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

використовувати спеціалізовані автомобілі;

використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Положення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі за текстом - Порядок №879).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 затверджені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі за текстом - Правила №30), згідно з п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п.4 Правил №30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно положень п.22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 12 м (для маршрутних транспортних засобів - 18,75 м), навантаження на одиночну вісь - 11,5 т, здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5; від 1 до 1,3 метра - 16 т; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 т; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 т; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 т; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т; а строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 т; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 т.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11,5 т, здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5; від 1 до 1,3 метра - 16 т; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 т; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 т; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 т; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т; а строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 т; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 т, у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Тобто, з приписів п.22.5 Правил дорожнього руху вбчається, що заборонено: 1) рух автомобільними дорогами загального користування місцевого значення транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т; 2) рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів із подільними вантажами з навантаженням на одиночну вісь понад 11,5 т; 3) рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів із подільними вантажами з навантаженням на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - понад 11,5; від 1 до 1,3 метра - понад 16 т; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - понад 18 т; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - понад 19 т; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - понад 23 т; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - понад 20 т; 4) рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів із подільними вантажами з навантаженням на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - понад 21 т; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 т.

Відповідно до п.п.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п.п.5-1, п.п.6 п.2 Порядку №879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з п.13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

У відповідності до п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.60 цього Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз.3 ч.1 ст.60 Закону);

В спірному випадку, з матеріалів справи вбачається, що за результатами габаритно-вагового контролю згідно талону зважування від 03.09.2024 відбулось зважування, за результатами якого встановлено: загальна маса транспортного засобу разом з напівпричепом-цистерною та вантажем становила 39160 т при нормі 40 т; навантаження на одиночну вісь тягача становить 12,84 т при нормі 11,5 т.

Позивачем зазначено, що під час здійснення перевірки водій повідомив посадових осіб Укртрансбезпеки, що вантаж в автомобілі шрот соняшниковий, який можливо вручну перемістити по кузову автомобіля та провести повторне зважування, однак посадовими особами відповідача вказані доводи до уваги не прийняті.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що водієм ОСОБА_2 проведено повторне зважування, за результатом якого виявлені порушення усунуті (квитанція №47226 від 03.09.2023), однак відповідачем при розгляді справи про застосування штрафу повторне зважування не враховано.

Відповідно до п.п.12 п.1 Порядку №879, повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в`їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання.

Пунктом 23 Порядку №879 передбачено, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що посадові особи відповідача під час рейдової перевірки транспортного засобу позивача безпідставно не врахували проходження повторного зважування під час перебування в межах пункту габаритно-вагового контролю, за результатами якого порушень габаритно-вагового контролю не встановлено.

Доводи скаржника, що приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами є правом, а не обов`язком особи та не є підставою, що звільняє автомобільного перевізника від відповідальності за вчинене правопорушення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи є недоведеними та не впливають на зміст спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №340/8997/23залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко