Справа № 295/15124/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/15124/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зосименко О.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

21 травня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Богунського районного суду м. Житомира в якому просив:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2996249 від 07.09.2024, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.12.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в матеріалах справи відсутні відомості, які документально підтверджували підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказує про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO НОМЕР_1 07.09.2024 о 01:42:11, у якого було пошкоджено лобове скло у зоні склоочисників. Тріщина лобового скла в зоні склоочисників не є перешкодою в експлуатації автомобіля.

Також вказує про відсутність доказів того, що автомобіль рухався о 00:42:53 07.09.2024 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Зазначає, про відсутність підстав пред`явлення свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб під час перебування особи на вулиці в комендантську годину.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що у постанові Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 по справі 295/13719/24 (суддя Панченко Г.В.), якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП та яка описує події, що трапились одночасно із винесенням оспорюваної постанови зазначено, що досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення.

Також вказано, що зупинка транспортного засобу позивача була здійснена поліцейським виключно на законних підставах та поліцейський неодноразово озвучував підстави для зупинки та пояснював позивачу, що рух після початку дії комендантської години, з метою забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, заборонений. В подальшому поліцейськими виявлено тріщину на лобовому склі в зоні дії склоочисників на автомобілі позивача та позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб.

19.05.2025 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю представника позивача в іншому судовому засіданні в Житомирському окружному адміністративному суді.

Стосовно вказаного клопотання суд зазначає, що ч. 5 ст. 286 КАС України встановлено скорочені строки розгляду даної категорії справ, при цьому розгляд цієї справи неодноразово переносився.

Натомість представник позивача не навів поважних причин для перенесення розгляду справи.

Розгляд справи Житомирським окружним адміністративним судом справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не є поважною причиною для перенесення розгляду даної справи, яка віднесена до окремих категорій термінових адміністративних справ.

Крім того слід зазначити, що вказана справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції раніше чим справа у Житомирському окружному адміністративному суді та неодноразово переносилася, зокрема, з 01.04.2025, 08.04.2025, 15.04.2025 та 13.05.2025 у зв`язку з оголошенням перерви в засіданні, технічними несправностями та відрядженням судді.

Відтак клопотання про перенесення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що інспектором поліції Трубець Р.О., складено постанову серії ЕНА № 2996249 від 07.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно постанови водій керував транспортним засобом у якого було пошкоджене лобове скло в зоні дії склоочисників, при цьому не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 б ПДР керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що із відеозапису вбачається, що позивач не пред`явив на вимогу поліцейського реєстраційний документ на транспортний засіб, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб...

ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Пунктом 2.4 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Вказані положення узгоджуються з приписами абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила відповідних документів.

Згідно матеріалів справи позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила реєстраційний документ на транспортний засіб.

На підтвердження правомірності винесення вказаної постанови відповідачем надано суду першої інстанції компакт-диск із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Так, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також ненадання позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відеозаписом з автомобільного реєстратора зафіксовано рух автомобіля VOLVO НОМЕР_1 .

Зафіксовані відеозаписами обставини підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірність оскаржуваної постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO НОМЕР_1 07.09.2024 о 01:42:11, у якого було пошкоджено лобове скло у зоні склоочисників, а також про відсутність доказів того, що автомобіль рухався о 00:42:53 07.09.2024 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Стосовно таких доводів колегія суддів враховує надані відповідачем відеозаписи з нагрудних камер, згідно яких розгляд справи розпочався о 00:44:08 годині.

При цьому суд також зазначає, що відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля не містить часу проведення зйомки.

Разом з тим колегія суддів враховує, що автомобіль VOLVO НОМЕР_1 , за яким рухався патрульний автомобіль, здійснив поворот ліворуч заїхавши у двір та зупинився, після чого фіксація продовжилася нагрудними камерами у тому ж самому дворі і на тому ж місці, що зафіксоване попереднім відеозаписом.

Наведена відеофіксація, поза розумним сумнівом, підтверджує факт керування позивачем автомобілем VOLVO НОМЕР_1 під час фіксації події реєстратором патрульного автомобіля.

Щодо посилань позивача на те, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Частиною першою ст. 72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, на підставі наведених норм суд дійшов висновку, що не зазначення в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення про доручення вказаних відеозаписів є формальним порушенням, яке в порівнянні зі встановленими судом обставинами, не може бути підставою для скасування такої постанови.

При цьому на підставі ст. 72 -76 КАС України надані відповідачем відеозаписи із патрульного автомобіля та боді камери поліцейського є належними та достовірними доказами у справі.

Тому колегія суддів відхиляє доводи позивача про відсутність доказів руху автомобіля, оскільки такі повністю спростовуються відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля.

Крім того, колегія суддів також враховує, що постановою Богунського районного суду м. Житомир від 05.03.2025 у справі №295/13719/24 встановлено, що на відеозаписі із відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських зафіксовано рух транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , а також те, як останній, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів), своїми конклюдентними діями ухилявся від огляду на стан сп`яніння, чим відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду.

Також вказаною постановою встановлено, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№124481 від 07.09.2024 підтверджується факт вчинення правопорушення та його обставини, зокрема те, що у вказану дату, час і місці ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo S40», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стосовно тверджень скаржника про те, що тріщина лобового скла в зоні склоочисників не є перешкодою в експлуатації автомобіля, суд зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом без реєстраційного документу на транспортний засіб.

В додаткових поясненнях (зареєстровані судом 14.04.2025 №23567/25) наданих суду апеляційної інстанції позивач також вказує про те, що наявним відеозаписом підтверджується, що вимоги поліцейського пред`явити реєстраційний документ на автомобіль взагалі не було.

Щодо таких тверджень суд зазначає, що відеозаписом 0174596 зафіксовано, що о 00:44:35 годині працівник поліції просить позивача пред`явити документи, зокрема, техпаспорт, на що позивач відмовляється пред`являти будь які документи.

На відеозаписі 0196813 о 01:43:32 працівником поліції роз`яснено позивачу, які саме документи зобов`язаний пред`явити водій, серед яких називає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Таким чином зафіксовані відеозаписом обставини спростовують твердження позивача про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу працівниками поліції не вимагалося.

Щодо тверджень скаржника про відсутність підстав пред`явлення свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб під час перебування особи на вулиці в комендантську годину суд зазначає, що згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Вказана норма є обов`язковою для водія, а не альтернативною.

При цьому підстави для зупинки транспортного засобу поліцейським встановлені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до якої, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В свою чергу, судова колегія звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» серед правових заходів воєнного стану передбачено (пункти 6-7): встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів; перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану (далі - Порядок перевірки документів).

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема: порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що зупинка позивача за наведених вище обставин була правомірною.

У додаткових поясненнях (зареєстрованих судом 14.04.2025) представник позивача просить врахувати пояснення ОСОБА_2 , який є батьком позивача, відібрані на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Щодо таких доводів суд зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

При цьому положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та нормами КАС України не передбачено право адвоката відбирати пояснення у свідків, а тому такі пояснення не є належними доказами у справі.

Також суд не вбачає необхідності для допиту судом в якості свідків осіб з числа близьких родичів позивача, оскільки таке клопотання не заявлялося в суді першої інстанції, крім того апеляційний суд вважає достатніми докази, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується, що позивач не пред`явив на вимогу поліцейського реєстраційний документ на транспортний засіб, тому оскаржувана постанова прийнята правомірно, а підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.