Справа № 520/32227/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

22 травня 2025 р. справа №520/32227/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Лариси Мар`єнко, розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС у Харківській проведена камеральна перевірка показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, за результатами якої складено акт від 17.04.2024 №17454/20-40-24-20-20-06/ НОМЕР_1 , прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420 про донарахування єдиного податку з фізичних осіб та застосовано до позивача штрафні санкції. Представник позивача не погоджується з рішенням податкового органу, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням процедури проведення, зокрема, з перевищенням повноважень податкового органу, не направленням акту перевірки та податкового повідомлення-рішення на поштову адресу позивача.

Крім того, представник позивача зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не перевищувала ліміт виручки платника єдиного податку 2 групи, так як після 01.08.2023 позивачка підприємницьку діяльність не здійснювала, а дохід у розмірі 5246600,00 грн отриманий до набрання законної чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 №3219-ІХ.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позову, просить відмовити у його задоволенні, вказуючи, що ФО-П ОСОБА_1 перевищено обсяг доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України на 1521400,00 грн та не сплачено податкове зобов`язання з єдиного податку за ставкою 15% із суми перевищення обсягу доходу. Відтак, відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420 діяв в межах, порядку та у спосіб, визначених чинним законодавством України.

Представник відповідача надіслав відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, наполягав на аргументах, викладених в позовній заяві.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 18.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.

Сторони у судове засідання (оголошення судового рішення), призначене на 22.05.2025 року не прибули.

Відповідно до частини 4 статті 250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.

Вивчивши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з 28.04.2009 зареєстрований як суб`єкт господарювання - фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, податковий номер .

Основний вид діяльності за КВЕД: 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси.

Інші види діяльності за КВЕД: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 86.22 Спеціалізована медична практика; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я.

Перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, Київська ДПІ (Київськй район м.Харкова).

Відповідно до Реєстру платників єдиного податку зареєстрована платником єдиного податку 2 групи з 26.01.2012 по 02.04.2023, з 01.08.2023 року (ставка податку 20%), з 03.04.2023 по 31.07.2023 - платником єдиного податку 3 групи з особливостями оподаткування на період дії воєнного стану в Україні (ставка податку 2%).

Головним державним інспектором Київського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку статті 76 та статті 86 розділу ІІ Кодексу проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку, поданої за 2023 рік.

Висновки перевірки зафіксовано в акті від 17.04.2024 №17454/20-40-24-20-20-06/, відповідно до яких встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 2 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 296.5 статті 296 розділу ХІV Кодексу, а саме: не декларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу Кодексу, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 228210,00 грн.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на загальну суму 251031,00 грн, з яких 228210,00 грн - за податковими зобов`язаннями, 22821,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним, прийнятим з порушенням процедури та таким, що підлягає скасуванню як незаконне, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Статтею 19-1 ПК України визначено, функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених ПК України (пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).

Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п.62.1 ст.62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Тобто, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст.75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках), одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення (наказу керівника податкового органу на проведення перевірки, направлення на перевірку), згоди платника, а також його присутності для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.

Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.

Правовий аналіз викладеного дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється системний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків виключно на підставі даних, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі №826/5165/17, від 21.06.2018 у справі №813/448/17, від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не вбачає підстав для застосування висновків Верховного Суду, викладені в постанові від 23.11.2023 у справі №640/7643/21, на які посилається представник позивача як на підставу скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки висновки Верховного суду у цій справі не є релевантними до обставин адміністративної справи, що розглядається, так як податковим органом перевірялися показники обсягу доходу за 2023 рік самостійно задекларованого позивачем у податковій декларації, а не донараховувались відповідачем.

Так, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

Відповідно до п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України, п.16.1 статті 16 ПК України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Тобто, позивач несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання свого податкового обов`язку.

Відповідно до п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, зокрема, такий вид юридичної відповідальності як фінансова. Відповідно до пп.111.2 ст.111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПК України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (п.300.1 ст.300 ПК України).

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити, зокрема, суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Статтею 123 ПК України передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми, зокрема, податкового зобов`язання, та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.123.1 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Отже, головним державним інспектором ГУ ДПС у Харківській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І ПК України, у порядку статті 76 та статті 86 розділу ІІ ПК України, проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку - ФО-П ОСОБА_1 , поданої за 2023 рік, за результатами якої складено акт перевірки від 17.04.2024 №17454/20-40-24-20-20-06/ та прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420, яким згідно пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123 ПК України ФО-П ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб (за податковим зобов`язанням - 228210,00 грн; за штрафними санкціями - 22821,00 грн.), всього - 251031,00 гривень.

Отже, контролюючим органом правомірно призначено та проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Результати камеральної перевірки та складені матеріали відповідають нормам чинного податкового законодавства, прийняте по суті податкове повідомлення-рішення не може бути іншим, ніж те, яке прийнято за результатами перевірки.

Верховний Суд в постанові від 22.08.2023 у справі №808/2411/17 зауважив, що підставами для скасування рішень можуть бути не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначено ст.42 ПК України.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст.42 ПК України).

Відповідно до п.42.4 ст.42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Листування з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Разом з тим, як зазначає представник позивача у позовній заяві та відповіді на відзив, заява про бажання отримувати документи через електронний кабінет ФО-П ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області не подавалась.

Згідно з положеннями п.42.5 ст.42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (надалі - Правила №270), повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача (пункт 2 Правил). Відповідно до пункту 49 Правил №270 у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк (форму) повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу. Оформлення реєстрованого поштового відправлення здійснюється у порядку, встановленому оператором поштового зв`язку.

Як зазначає представник відповідача у відзиві, акт про результати камеральної перевірки від 17.04.2024 №17454/20-40-24-20-20-06/ направлено платнику податків засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 19.04.2024 (номер поштового відправлення 920) на податкову адресу (зареєстроване місце проживання) ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , як того вимагають приписи ст.42 ПК України та 04.05.2024 поштове відправлення повернулося до відповідача з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Отже, датою вручення вважається день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, а саме, - 04.05.2024.

Акт камеральної перевірки та оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.05.2024 №0/29205/2420 направлено платнику податків в порядку ст.42 ПК України засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Поштова кореспонденція повернулась на адресу податкового органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" 10.06.2024 року. Таким чином, вищевказані поштові відправлення вважаються врученими в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, а саме 10.06.2024.

При цьому, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків, що неодноразово зазначалося Верховним Судом у винесених постановах від 20.10.2020 у справі №140/30/20, від 31.01.2024 у справі №140/12235/21, які в силу частини 5 статті 242 КАС України, підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Продовжуючи розгляд справи по суті, суд зазначає, що правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені Главою 1 Розділу XIV ПК України.

Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема,

до другої групи відносяться - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (у 2023 році - 5587800,00 грн).

до третьої групи відносяться фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (у 2023 році - 7818900 грн).

Разом з тим, пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України установлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж до 1 серпня 2023 року, положення розділу XIV цього ПК України застосовуються з урахуванням особливостей.

Відповідно до п.9.2, п.9.4, п.9.6, п.9.7 підрозділу 8 розділу XX ПК України платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми.

Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу, визначеного відповідно до статті 292 цього Кодексу.

Податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, дорівнює календарному місяцю.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації.

Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, крім випадків, передбачених цих пунктом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач з 26.01.2012 по 02.04.2023 була зареєстрована платником єдиного податку 2 групи зі ставкою оподаткування 20%, з 03.04.2023 по 31.07.2023 була платником єдиного податку 3 групи, які використовують особливості оподаткування зі ставкою 2%, з 01.08.2023 по 30.08.2024 - платником єдиного податку 2 групи зі ставкою оподаткування 20%.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано:

17.05.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за квітень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 1 651 740 грн, сума податкового зобов`язання - 33034,88 грн;

19.06.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за травень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 3 250 590 грн, сума податкового зобов`язання - 65011,80 грн;

06.07.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за червень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 90 810 грн, сума податкового зобов`язання - 1816,20 грн;

03.08.2023 - податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за липень 2023 року - задекларований обсяг доходу за ставкою 2% - 6 690 680 грн, сума податкового зобов`язання - 133813,60 грн.

Відповідно до п.п.9-1.4.1 п. 9-1 підрозд.8 розд.XX ПК України платники єдиного податку третьої групи, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України, та не відмовилися від їх використання самостійно, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України.

Тобто, з 01.08.2023 ФО-П ОСОБА_1 була автоматично переведена на другу групу платників єдиного податку зі ставкою 20%.

Підпунктом 9-1.4.1 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених п.9 підрозд.8 розд.XX ПК України, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого п.291.4 ст.291 ПК України.

При цьому, п.п.9-1.4.3 п.9-1.4 підрозд.8 розд.XX ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений п.291.4 ст.291 ПК України, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 293.8 статті 293 ПК України платники єдиного податку другої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього ПК України, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому главою 1 розділу XIV ПК України, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 296.2 ст.296 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Відповідно до п.296.3 ст.296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Положеннями п.296.7 ст.296 ПК України передбачено, що податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті.

Отже, аналізуючи вказані норми, вбачається, що дохід, отриманий позивачем у період застосування особливостей оподаткування, встановлених п.9 підрозд. 8 розд.XX ПК України, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого п.291.4 ст.291 ПК України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 19.02.2024 ФО-П ОСОБА_1 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023 рік, в якій розділі ІІІ "Показники господарської діяльності для платників єдиного податку другої групи" задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період відповідно до статті 292 глави 1 розділу ХІV ПКУ (згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу ХІV ПКУ) - 5246600,00 грн (рядок 3) та в розділі V "Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку" (рядок 8) загальна сума доходу за звітний (податковий) період вказано - 5246600,00 грн.

При цьому, граничний обсяг доходу для ФО-П ОСОБА_1 у 2023 році, у відповідності до п.п.9-1.4.3 п.9-1.4 підрозд.8 розд.XX ПК України, та з урахуванням періоду застосування спрощеної системи з особливостями оподаткування в період дії воєнного стану (квітень-липень 2023 року), становить 3725200,00 гривень (5587800,00/12*8).

Таким чином, позивачем перевищено обсяг допустимого доходу платника ІІ групи єдиного податку у розмірі 1521400,00 гривень (5246600,00-3725200,00).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході судового засідання доведено правомірність донарахування позивачу податкового зобов`язання з єдиного податку за ставкою 15% з суми перевищення обсягу доходу для платників єдиного податку ІІ групи та застосування штрафних санкцій.

Щодо доводів представника позивача про те, що ФО-П ОСОБА_1 після 01.08.2023 року не здійснювала господарську діяльність, а отже на неї не поширюються норми Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 №3219-ІХ, суд зазначає таке.

Положення Закону №3219-ІХ на даний час є чинними та не конституційними не визнавались, тому незастосування чинного на момент виникнення спірних правовідносин закону можливо лише у таких випадках: 1) його явної неконституційності (частина третя та четверта статті 7 КАС України); 2) неясності/двозначності його положень (нерелевантності або "незастосовності" стосовно спірних правовідносин); 3) застосування іншого закону (шляхом подолання колізії).

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до ч.1 ст 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Суд зазначає, що за конституційними нормами платник податків є зобов`язаною особою щодо сплати податків і зборів, тоді як законодавчий орган уповноважений визначати обов`язок щодо сплати податків і зборів.

Надання Верховній Раді України повноважень приймати закони (п.3 ч.1 ст.85 Конституції України) означає можливість законодавчого органу на власний розсуд визначати зміст законів, що ним ухвалюються. Обмеженнями законодавчих повноважень Верховної Ради України є норми Конституції України та міжнародні зобов`язання України. Своєю чергою, будь-які попередні закони Верховна Рада України може змінювати, оскільки зміна законів (будь-як і будь-яких) власне і становить зміст конституційних повноважень Верховної Рад України, тобто здійснюється не всупереч, а відповідно до статей 85, 91, 92 Конституції України. Це стосується і повноважень Верховної Ради України щодо ухвалення та/або зміни законів з оподаткування.

Позивачем не враховано тієї обставини, що вказані зміни до податкового законодавства України, приймались під час повномасштабної війни, в умовах агресії Російської Федерації проти України, з метою забезпечення видатків на оборону та соціальний захист населення в складних економічних умовах.

Таким чином, вказані зміни до податкового законодавства жодним чином не порушують наведені позивачем правові принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство.

Крім того, суд зазначає, що фактичне не здійснення підприємницької діяльності в певний період не свідчить про юридичне припинення позивачем статусу фізичної особи-підприємця та відсутності обов`язку подавати податкову звітність та сплачувати податки.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду викладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним за результатами проведеної камеральної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від від 24.05.2024 №0/29205/2420, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Григорія Сковороди, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2025 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО