Справа № 460/5356/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про витребування доказів
23 травня 2025 року м. Рівне №460/5356/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши в письмовому провадженні процесуальне питання, пов`язане з розглядом справи за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнаня протиправною бездіяльності щодо обчислення і виплати грошового забезпечення з 30.09.2023 по 03.03.2025, а також всіх належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет за кожним роком проходження служби відповідно; зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити з 30.09.2023 по 03.03.2025, а також всіх інших належний за цей період додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет» за кожним роком проходження служби; визнання протиправною бездіяльності, яка виражалася у не нарахуванні та не виплаті за період проходження військової служби з 30.09.2023 по 03.03.2025 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію доходів населення», Порядку проведення індексації доходів населення, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити за період проходження служби з 30.09.2023 по 03.03.2025 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди за період проходження та виконання завдань у військовій частині НОМЕР_1 з 30.09.2023 по 03.03.2025; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду за період проходження та виконання завдань у військовій частині НОМЕР_1 з 30.09.2023 по 03.03.2025.
Ухвалою суду від 21.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.
21.05.2025 позивачем подано клопотання про прискорення розгляду справи.
Водночас, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що наявних доказів не достатньо для вирішення спору по суті заявлених вимог.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що за період служби у відповідача його грошове забезпечення розраховане на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025. Також позивач вказує про не нарахування та не виплату відповідачем за період проходження військової служби з 30.09.2023 по 03.03.2025 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію доходів населення», Порядку проведення індексації доходів населення, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з визначенням місяця в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року. Однак, відповідних доказів матеріали справи не містять.
Щодо додаткової грошової винагороди зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 перебувала і перебуває у складі оперативно-тактичного угруповання (оперативне угруповання військ) та виконує бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових розпоряджень. Тому, фактично кожен військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 по своїй суті виконує завдання з протиповітряної оборони та має право на додаткову винагороду за виконання бойового завдання в розмірі 30 000 гривень. Водночас, не має доступу до бойових розпоряджень, як підставу законності виплати винагороди (оригінали наказів та бойових розпоряджень про факт виконання бойових завдань знаходяться у відповідача). Вважає, що за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 30.09.2023 по 03.03.2025 протиправно не отримував належну законодавством додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень.
Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), зокрема з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
За правилами частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За вимогами статей 73, 74, 75, 76 докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Належними, відповідно до положень статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування, в свою чергу, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З урахуванням предмету спору та виходячи із закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу офіційного з`ясування всіх обставин, відповідно до якого судом вживаються визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача: інформації про нарахування та виплату позивачу за спірний період грошового забезпечення (з зазначенням розміру прожиткового мінімуму), з урахуванням індексації грошового забезпечення (з зазначенням базового місяця) та додаткової винагороди, а також докази виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Відповідно до положень частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Частинами шостою дев`ятою цієї статті передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.
Керуючись статтями 2, 9, 72-76, 80, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :
Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 :
інформацію про нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 30.09.2023 по 03.03.2025 грошового забезпечення (з зазначенням розміру прожиткового мінімуму), з урахуванням індексації грошового забезпечення (з зазначенням базового місяця) та додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
докази виконання ОСОБА_1 за період з 30.09.2023 по 03.03.2025 бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).
Встановити строк для подання доказів 5 днів, з моменту отримання даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.В. Друзенко