Справа № 480/7296/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2025 року Справа № 480/7296/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7296/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,
В С Т А Н О В И В:
Разом з Рішенням про коригування митної вартості відповідачем винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА2051з0/2024/000103, в якій зазначена підстава неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 3 статті 53 МК України.
Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості, зазначивши, що ним до митного оформлення надані всі документи, які дають можливість встановити митну вартість імпортованої партії продукції, а саме:
- зовнішньоекономічний договір № 775 -ЕТА від 22.02.2024 р.;
- додаткова угода від 01.04.2024 р.;
- специфікація № 32 від 18.07.2024 р.;
- автотранспортна накладна № б/н від 25.07.2024 р.;
- рахунок № 016/07/24/ОЕХ від 19.07.2024 р.;
- пакувальний лист №01/07/24/ ОЕХ від 25.07.2024 р.;
- платіжна інструкція №31 від 19.07.2024 р.;
- сертифікат ЕІЖ.1 №РЬ/МЕ/АТ0269469 від 25.07.2024 р.;
- експортна декларація 24РЬ301010Е0904890 від 26.07.2024 р.;
- сертифікати якості від 04.06.2024 р.;
- договір про перевезення №81 від 24.07.2024 р.;
- довідка про транспортні витрати №б/н від 29.07.2024 р.;
- рахунок на перевезення №103 від 29.07.2024 р.
Крім того, додатково у відповідь на запити митного органу позивачем надано
заявку на перевезення від 24.07.2024 та рахунок на перевезення 103 від 29.07.2024, пояснення щодо розрахунку вартості перевезення, специфікації №№28-30 від 08.07.2024, від 11.07.2024, від 17.07.2024.
Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:
2) відповідно умов поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;
3) числове значення в митній декларації країни відправлення 24PL301010Е0904890 від 26.07.2024, не відповідає ціні товару згідно рахунка-фактури №016/07/24ЮЕХ від19.07.2024 (курс валюти згідно даної фактури EUR 4.2954);
4) платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 19.07.2024 №31 не можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, так як декларантом не надані специфікації, які зазначені в даному платіжний документі.
Декларанту декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, -контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);-виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- специфікації ,які зазначені платіжному документі від 19.07.2024 №31;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів документи, що підтверджують навантажувально-розвантажувальні операції.
Декларантом на вимогу було надано: специфікацію від 08.07.24 №28, специфікацію від 11.07.24 №29, специфікацію від 17.07.24 №30; лист пояснення щодо протяжності маршруту Озорков, Польща - Борова, Україна (до митного кордону України та до кінцевого пункту призначення), в якому документально не підтверджено протяжність даного маршруту (відстань Озорков Польща - м/п Ягодин згідно «Google Maps» -513.5 км, а не 420 км).
Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що вказав у своїй відповіді від 31.07.2024.
В ході дослідження наданих позивачем документів митним органом встановено, що положення зовнішньоекономічного контракту не передбачають включення таких витрат до ціни товару, згідно умов пункту 6.2 контракту 775-FТА від 22.02.2024 ціна товару включає лише витрати на упаковку і маркування товару. Відтак вартість за розвантаження/навантаження товару у відповідності до умов поставки FCA, які застосовані сторонами контракту, має бути включена до митної вартості товару як окрема складова.
Пунктом 4.1. зовнішньоекономічного контракту №775-FTA від 22.02.2024 визначено, що умови поставки встановлюються на кожну партію товару у відповідній специфікації до контракту. У специфікації №32 від 18.07.2024 визначені умови постари FCA - Ozorkow, Poland (Озорков, Польща). Умови поставки FCA - «Free Carrier» («Франко перевізник» зазначена назва місця) означає, що продавець передасть товар, випущений у митному режимі експорту, зазначеному покупцем перевізнику в названому місці.
Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за навантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Таким чином, продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання, коли пред`явив у визначеному місці покупцю товар не розвантаженим на власному транспортному засобі.
Відповідно до контракту №775-FTA від 22.02.2024 адресою продавця «METAL-PACK Sp.z o.o» є ul.Wielicka 25/214,30-552 Krakow Polska (вул. Велицка, м. Краків, Польща). Відповідно до CMR б/н від 25.07.2024, заявки №1 від 24.07.2024 адреса навантаження ul. Armii Krajowei 1, 95-035 Ozorkpw, Polska (вул. армії Крайової, Озоркув, Польща).
Вищезазначене свідчить про можливе не включення до митної вартості витрат на розвантаження товару з транспортного засобу продавця та його завантаження на власний транспортний засіб, які є невід`ємними складовими митної вартості відповідно до умов поставки, що призводить до сумнівів у повності та достовірності заявленої митної вартості товару.
Відтак, у відповідності до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/ або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні).
Тому, з огляду на те, що вартість перевезення товару за один кілометр по Україні перевищує вартість перевезення товару за один кілометр за межами України, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо вартості транспортних витрат, які є однією зі складових заявленої митної вартості.
Позивач зазначає, що митницею було неправильно встановлено орієнтовну протяжність маршруту, а також наголошує на тому що, враховуючи відстані, зазначені у рахунку №103 від 29.07.2024 року, розбіжність відсутня, оскільки по обох відрізках вартість перевезення за 1 км. становить 60,6/60,7 грн/км. Проте наведене твердження не спростовує сумнівів митного органу, оскільки за загальним правилом, враховуючи наявність платних доріг, дорожче пальне, необхідність оплати відрядних, вартість перевезення товару по території іноземної держави, яка включаються до митної вартості, має перевищувати вартість перевезення за 1 км по території України.
Щодо розбіжності у різних числових значеннях у рахунку-фактурі та копії митної декларації країни відправлення позивач наводить власний курс євро до злотого (4,3376) та доходить до висновку, що враховуючи даний курс жодних розбіжностей немає, оскільки ціна товару (18 843,86) х курс (4,3376) = значення вказане у експортній декларації (81 737).
Розділ 8/6 наведеного документа містить визначення поняття статистичної вартості, відповідно до якого статистична вартість - це приблизна теоретична вартість товарів у час і в місці, де вони знаходяться залишити територію держави-члена, в якій вони перебували на момент випуску на митницю процедура («держава-член експорту»). Статистична цінність має стосуватися цієї держави-члена.
Отже, статистична вартість складається з (власної) вартості товару та понесеної або розрахованої вартості транспортування від пункту відправлення до пункту виходу з цієї держави-члена. Натомість фактурна вартість це вартість товарів, яка фактично сплачена чи підлягає сплаті або повинна компенсуватися зустрічними поставками товарів та зазначається в рахунку-фактурі. Враховуючи те, що товар поставлявся на умовах поставки FCA, то до статистичної вартості товару мали бути включені наступні складові: варіть товару + витрати на транспортування товару до кордону України, оскільки вони не включалися до фактурної вартості товару. Водночас, враховуючи пояснення позивача щодо даної розбіжності, а також вказаний ним курс, статистична вартість у копії митної декларації країни відправлення складає лише вартість товару.
В цій частині сумніви митного органу щодо заявлених числових значень складових митної вартості усунуті чи спростовані не були.
За таких обставин митна вартість ввезеного позивачем товару не могла бути прийнята митним органом, що стало підставою для її коригування за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України. Послідовне застосування інших методів визначення митної вартості виявилося неможливим, оскільки у Волинській митниці відсутня цінова інформація про вартість: ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості згідно положень статей 59-61 МК України; продажу (відчуження) ідентичних чи аналогічних товарів на митній території України для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 62 МК України; товарів, наданої виробником товарів, що оцінюються, для застосування методу визначення митної вартості згідно положень статті 63 МК України.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного від 31.07.2024 №UA205100/2024/000103 містить причини відмови, вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в ній вказана інформація про порядок оскарження. Тобто вона цілком відповідає положенням Митного кодексу України та Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Разом з митною декларацією подані наступні документи:
- зовнішньоекономічний договір № 775 -ЕТА від 22.02.2024 р.;
- додаткова угода від 01.04.2024 р.;
- специфікація № 32 від 18.07.2024 р.;
- автотранспортна накладна № б/н від 25.07.2024 р.;
- рахунок № 016/07/24/ОЕХ від 19.07.2024 р.;
- пакувальний лист №01/07/24/ ОЕХ від 25.07.2024 р.;
- платіжна інструкція №31 від 19.07.2024 р.;
- сертифікат ЕІЖ.1 №РЬ/МЕ/АТ0269469 від 25.07.2024 р.;
- експортна декларація 24РЬ301010Е0904890 від 26.07.2024 р.;
- сертифікати якості від 04.06.2024 р.;
- договір про перевезення №81 від 24.07.2024 р.;
- довідка про транспортні витрати №б/н від 29.07.2024 р.;
- рахунок на перевезення №103 від 29.07.2024 р. (а.с.30-49).
Крім того, додатково у відповідь на запити митного органу позивачем надано
Заявку № 1 на перевезення від 24.07.2024 та рахунок на перевезення 103 від 29.07.2024, пояснення щодо розрахунку вартості перевезення, специфікації №№28-30 від 08.07.2024, від 11.07.2024, від 17.07.2024 (а.с. 28, 51-55).
Підставою для прийняття спірного рішення митним органом вказана відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, у наданих ним документах, які містять розбіжності, а саме:
2) відповідно умов поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;
3) числове значення в митній декларації країни відправлення 24PL301010Е0904890 від 26.07.2024, не відповідає ціні товару згідно рахунка-фактури №016/07/24ЮЕХ від19.07.2024 (курс валюти згідно даної фактури EUR 4.2954);
4) платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 19.07.2024 №31 не можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, так як декларантом не надані специфікації, які зазначені в даному платіжний документі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зміст та обсяг повноважень митниць на перевірку правильності визначення платниками податків митної вартості товару в операціях з імпорту до України, а також приводи, способи та порядок реалізації таких повноважень унормовані приписами Митного кодексу України (далі по тексту - МК України).
Так, згідно з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Наявність у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, відповідач, в порушення вказаних вимог, не зазначив обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом, а обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару містить лише загальні посилання і припущення і в ньому відсутні належні обгрунтування підстав прийняття такого рішення.
Водночас, досліджені в ході розгляду справи документи, подані при декларуванні, в повній мірі містили інформацію про складові митної вартості.
Декларант зобов`язаний надати митному органу додаткові документи (за наявності) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МКУ).
Проте, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить вказівки про наявність в документах, поданих декларантом розбіжностей, відсутності в них необхідних відомостей, чи наявності слідів підробки цих документів.
Водночас, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості обставинами, які не дають змоги погодитися із визначеною позивачем митною вартістю, відповідач зазначає про розбіжності у поданих документах, а саме:
2) відповідно умов поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначена в графі 21 ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості;
3) числове значення в митній декларації країни відправлення 24PL301010Е0904890 від 26.07.2024, не відповідає ціні товару згідно рахунка-фактури №016/07/24ЮЕХ від19.07.2024 (курс валюти згідно даної фактури EUR 4.2954);
4) платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 19.07.2024 №31 не можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, так як декларантом не надані специфікації, які зазначені в даному платіжний документі.
Суд вважажє, що ці аргументи митного органу не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі також Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само, недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а мають базуватися виключно на належних, достатніх, а також тих, які одержані з дотриманням закону, доказах.
Разом з тим, у оскаржуваному рішенні висновок митного органу про неспівмірність транспортних витрат до кордону України та по території України, що полягає, на думку митниці, у завищенні вартості перевезення товару за один кілометр територією України в порівнянні з вартістю такого перевезення поза її межами грунтується саме на припущеннях.
Стосовно невключення до складу митної вартості витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням, з огляду на умови поставки FCA суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до п.4.1 Контракту №775-FTA від 22.02.2024 (а.с. 30-33) умови поставки встановлюються на кожну партію товару у відповідній Специфікації до контракту. У Специфікації №32 від 18.07.2024 ціну визначено на умовах поставки FCA Озоркув, Пользща (а.с.34).
У спірному рішенні митний орган вказав, що відповідно до умов поставки FCA витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням повинен нести клієнт та запропонував надати документи, що підтверджують навантажувально-розвантажувальні операції.
Водночас, згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) термін FCA (FREE CARRIER (...named place) «франко-перевізник» (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому, вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.
Разом з тим, митним органом не наведено належного обгрунтування свого рішення в цій частині, не наведені мотиви неприйнятності наданих позивачем документів, зокрема CMR б/н від 25.07.2024, заявки №1 від 24.07.2024, в яких адреса навантаження вказана ul. Armii Krajowei 1, 95-035 Ozorkоw, Polska (вул. армії Крайової, Озоркув, Польща), пакувального листа, оформленим продавцем із зазначеням місця завантаження Ozorkоw, Polska, сертифікатів якості, виданих 04.06.2024 продавцю, із зазанченням адреси ul. Armii Krajowei 1, 95-035 Ozorkоw, Polska (а.с. 37-38, 43,44, 45, 50).
Суд вважає також, що висновок митного органу про те, що платіжний документ, який підтверджує вартість товару від 19.07.2024 №31 не можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, так як декларантом не надані специфікації, які зазначені в даному платіжний документі. Так, надані позивачем для митного оформлення документи, зокрема специфікація №32 від 18.07.2024, рахунок №016/07/24/ DЕХ від 19.07.2024, сертифікат EUR/1 №РЕ/МЕ/АТ0269469 від 25.07.2024, митна декларація країни відправлення №24PL301010Е0904890 від 26.07.2024. Також наданий платіжний документ №31 від 19.07.2024, в якому в розділі «Призначення платежу» підставою для оплати зазначено контракт №775-FTA від 22.02.2024 та специфікацію №32 від 18.07.2024, тобто зазначені документи дають змогу прослідкувати оплату товару.
Крім того, у відповідь на запит митного органу, позивачем додатково надані специфікації, перелічені у платіжному документі, оплата по яких проводилася одним платіжним документом. Проте, митним органом належної оцінки цим обставинами не надано, а спірне рішення в цій частині не відповідає фактичним обставинам справи.
Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскаржуваного рішення. Відтак, висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 640/4941/19.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем безпідставно визначено митну вартість товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 31.07.2024 №00/2024/000034/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.07.2024 № UA205100/2024/000103, як похідної від рішення, оскільки такі не відповідають критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними і скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості № UА205100/2024/000034/2 від 31.07.2024 та картку відмови Товариства з обмеженою відповіальністю "Фавор" у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205100/2024/000103 від 31.07.2024.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповіальністю "Фавор" 3028,00 грн в рахунок відшкодування судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах