Справа № 260/7622/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7622/24 пров. № А/857/7819/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в справі № 260/7622/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Скраль Т.В.,

час ухвалення рішення 27 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 27 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.08.2024 року за № 73 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності в колгоспі «Карпати», реорганізованому в колективне агроторгове об`єднання «Карпати», реорганізованому в СТОВ «Карпати» з 24.09.1984 року по 02.08.1992 року, а також в дитсаді-яслях № 6 м. Хуст у періоди з 01.07.2000р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та здійснити призначення і виплату їй пенсії за віком з 21.06.2024 року - наступного дня після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 20 серпня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоди роботи з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р. та призначити пенсію за віком, згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту настання права на пенсію за віком, тобто з 21 червня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Одеській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що управлінням правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу відносно ОСОБА_1 спірного періоду роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто позивач не добросовісно використав своє право на належне пенсійне страхування. Головне управління звертє увагу суду на те, що вимога позивача в частині збільшення позовних вимог шляхом зобов`язання органу ПФУ призначити та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу в розмірі її десяти місячних пенсій згідно з постановою КМУ від 23.11.2011 №1191 як працівнику освіти є передчасною, оскільки ці відомості не досліджувалися Пенсійним фондом.

Водночас не погоджуючись з ухвалений судовим в рішенням в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачкою до заяви про призначення пенсії було надано належний та достатній перелік документів, в тому числі трудову книжку. Вважає, що мотиви суду про відмову в задоволенні позовних вимог не базуються на фактичних обставинах справи.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 3179 про призначення пенсії за віком та одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ 1191 від 23 листопада 2011 року як працівнику освіти, (а.с. 61-62).

20 серпня 2024 року рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 73 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком., оскільки страховий стаж заявниці становить 30 років 3 місяці.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи у колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні;

- періоди роботи з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5;

- періоди догляду за дітьми до досягнення нею трьохрічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтвах про народження відсутні позначки про отримання паспорту та відсутня інформація про факт виховання дітей до трьохрічного віку (а.с. 36).

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: III "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу є трудова книжка колгоспника.

Згідно із записами № 1-4 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 24 вересня 1984 року по 26 лютого 1993 року працювала у колгоспі «Карпати» (а.с. 24).

Зазначені відомості також підтверджуються архівними витягами від 16.07.2024 №07-04/872 з протоколів правління колгоспу «Карпати» від 27.10.1984 №16 та від 01.03.1993 №3 (а.с.65).

Разом з тим, на сторінці 19 трудової книжки колгоспника міститься інформація щодо трудової участі в громадському господарстві, а саме: 1984 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 65; 1985 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 249; 1986 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 106; 1987 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 216; 1988 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 267; 1989 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 289; 1990 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 120, виконаний річний мінімум трудової участі 305; 1991 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 307; 1992 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 296; 1993 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 150, виконаний річний мінімум трудової участі 48, (а.с. 27).

Архівною довідкою № 07-04/871 від 16.07.2024 стверджується нарахування позивачці заробітної плати, відповідно до книг нарахування заробітної плати колгоспників колгоспу ім.Леніна (к-п «Карпати») з жовтня 1984 року по січень 1990 року. Відомості про нараховану заробітну плату за 1991-1993 не виявлено.

Судова колегія зауважує, що статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що час роботи за фактично відпрацьований враховується лише в разі не виконання без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Таким чином, позивач в спірні періоди в повній мірі відпрацювала встановлений трудовий мінімум, що свідчить про право останньої на зарахування цих періодів роботи в повному обсязі, а не за фактично відпрацьовані людино-години.

Апеляційний суд констатує, що у графі "Причины невыполнения годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве" трудової книжки позивачки в графі за 1984 вказано, що оформлення на роботу здійснено 24.09.1984, за 1986 догляд за дитиною до 1,5 року, за 1993 - звільнена з 26 лютого 1993 року.

Таким чином, позивачем в повній мірі виконано встановлені мінімуми трудової участі у відповідних роках, а тому трудовий стаж позивачки за період 24 вересня 1984 року по 26 лютого 1993 підлягає зарахуванню до страхового. Разом з цим період трудової діяльності позивачки з 03.08.1992 по 26.03.1993 зарахований пенсійним органом.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо ненадання трудової книжки до заяви про призначення пенсії, оскільки трудова книжка є основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 16.10.2024р. №11-10/24, Головне управління ПФ України в Закарпатській області (як територіальний орган до якого звернулася ОСОБА_1 за призначенням пенсії) з листом від 18.10.2024 №0700-0306-8/64325 надав копію поданого пакету документів на 15 арк., в тому числі копію трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.01.1985 року.

Крім того, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надала підтверджуючу довідку ДНЗ (Ясла-садок) № 6 «Ластівочка» № 41 від 20 червня 2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працювала в Хустському дитсадку яслах № 6 на посаді вихователя з 01 березня 1993 року по 16 серпня 2004 року, (а.с. 66).

Зазначені відомості цілком узгоджуються із записами трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.49, 49 зворот)

Таким чином, періоди роботи позивача, які не зараховані пенсійним органом, з 01.07.2000 р. по 31.08.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001р., з 01.07.2002р. по 30.09.2002р., з 01.01.2003р. по 31.01.2003р., оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5, необхідно зарахувати до страхового стажу позивача, так як відсутність відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказані періоди трудової діяльності позивача не може слугувати правовою підставою для відмови позивачу у зарахуванні вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу який дає право на призначення пенсії за віком в зв`язку з тим, що обов`язок по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцями та обов`язок своєчасної реєстрації роботодавців у пенсійних органах в якості платників страхових внесків, покладений на роботодавців які є страхувальниками осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах та платниками таких внесків, а контроль за повнотою та своєчасністю страхових внесків покладений на уповноважені контролюючі органи відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії №73 від 20 серпня 2024 року діяло у супереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу в розмірі її десяти місячних пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року як працівнику освіти, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону №1788 передбачені окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» цієї статті).

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку, такий визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені:

- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»;

- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до пункту 5 Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з пунктом 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено, що відповідно до довідки ДНЗ (Ясла-садок) № 6 «Ластівочка» № 41 від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 дійсно працювала в Хустському дитсадку яслах № 6 на посаді вихователя з 01 березня 1993 року по 16 серпня 2004 року, (а.с. 66), а відповідно до довідки Хустської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 6 від 28 червня 2024 року № 02-13/56 ОСОБА_1 працює в Хустській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 6 на посаді вчителя початкових класів з 16 серпня 2004 року по теперішній час, (а.с. 67).

Отже, трудова діяльність позивача на посадах в закладах освіти підтверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Підстав вважати наведені в довідках відомості недостовірними відповідачем не наведено.

При цьому суд вважає обґрунтування відповідача щодо передчасності даної позовної вимоги безпідставними, оскільки 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 3179 про призначення пенсії за віком та одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови КМУ 1191 від 23 листопада 2011 року як працівнику освіти, (а.с. 61-62).

Враховуючи вищенаведене, місцевий адміністративний суд підставно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року, як працівнику освіти.

Однак за таких обставин, суд попередньої інстанції дійшов помилкових висновків в частині відсутності підстав для зарахування періоду роботи в колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992 до страхового стажу ОСОБА_1 та хибно відмовив в задоволенні цієї позовної вимоги.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зарахування періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Карпати» з 24.09.1984 по 02.08.1992 до страхового стажу, з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

В решті, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.308,315,316,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в справі № 260/7622/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, та в цій частині ухвалити постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі «Карпати» з 24 вересня 1984 року по 02 серпня 1992 року.

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року в справі № 260/7622/24 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок, сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.