Справа № 240/9695/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9695/24

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

22 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яне Сузір`я» про стягнення санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яне Сузір`я» про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у розмірі 34975,85 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач вважаючи, що відповідач норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році не виконав у кількості 1 особа з інвалідністю, розрахував суму адміністративно-господарських санкцій в розмірі 34492,85 грн, яку відповідачу необхідно самостійно сплатити до Державного бюджету України до 15.04.2024 (а.с. 3) та розрахував пеню в сумі 483,00 грн (а.с. 5).

Згідно листа Звягельської філії Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості № 1014/04-24 від 26.03.2024 на запит позивача встановлено, що відповідач у 2023 році звіти форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з підтвердженням у них відомостей для працевлаштування на вільні робочі місця (вакансії), створені виключно для категорій осіб з інвалідністю не подавав.

Оскільки адміністративно-господарські санкції та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачем в добровільному порядку не сплачено, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Особам з інвалідністю гарантується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою діяльністю та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом, з урахуванням їх індивідуальних програм реабілітації (ч.1 ст.17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-ХII).

Частиною 3 ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-ХII встановлено обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-ХII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за пік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.2, 4, 11 ст.19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Таким чином, Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначає конкретні та вичерпні положення щодо зарахування виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць.

Відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідністю" від 18.10.2022 № 2682-ХІ, постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку та Форми надання Пенсійним Фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування" від 10.03.2023 № 14-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 за №457/39513 та Порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 № 14-1 та наказом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від 10.03.2023 №17, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2023 за № 456/39512, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує від Пенсійного Фонду України інформацію:

про працевлаштованих осіб з інвалідністю;

про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону.

Згідно з ч.12, 13 ст.19 Закону № 875-ХІІ, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, для усіх роботодавців на підставі даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556 (зі змінами), що надана роботодавцем до контролюючих органів за основним місцем обліку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Реєстру роботодавців щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, який надійшов від Пенсійного фонду України виявлено, що ТОВ «Кам`яне Сузір`я» у 2023 році не виконало норматив робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у кількості 1 (одного) робочого місця, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, що склала 8 осіб та самостійно не сплатило адміністративно-господарські санкції до державного бюджету у розмірі 34492,85 грн. в строк до 15.04 2024 року (68985,68 грн. : 2 = 34492,85 грн.).

Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком сум АГС, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік (Додаток №1) та квитанцією про розміщення розрахунку в електронному кабінеті роботодавця від 07.03.2024 року (додаток №2).

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону №875 порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції до 15 квітня 2024 року, а тому, починаючи з 16 квітня 2024 року нарахована пеня в сумі 483,00 грн., що підтверджується розрахунком пені на суму заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій (Додаток №3).

Враховуючи, що вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилась заборгованість до державного бюджету по сплаті АГС та пені на загальну суму 34975,85 грн..

Таким чином, судом встановлено та не заперечується позивачем ( відзив на позовну заяву та апеляційну скаргу не подавались), що у ТОВ «Кам`яне Сузір`я» за приписами ч. 1 ст. 19 Закону №875-ХІІ із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2023 рік, що складала 8 осіб, відповідачем необхідно було працевлаштувати 1 (одну) особу з інвалідністю.

В свою чергу, на переконання суду першої інстанції, за відсутності встановлених актом перевірки Держпраці доказів про недотримання відповідачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2023 році, позивач необґрунтовано звернувся з позовом до суду про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

З такими висновками суду колегія суддів не може погодитись виходячи із наступного.

Механізм проведення Держпраці та її територіальними органами планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб щодо дотримання ними вимог статей 19 і 20 Закону №875-ХІІ регламентовано Порядком проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим постановою КМУ від 31.01.2007 №70.

Відносно висновків суду першої інстанції про те, що предметом перевірки, відповідно до п. 2 вказаного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), є реєстрація суб`єктів господарювання у відділеннях Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю; подання суб`єктами господарювання до відділень Фонду Звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; виконання суб`єктами господарювання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, колегія суддів зазначає, що з внесеними змінами до статей 19 і 20 Закону №875-ХІІ реєстрація суб`єктів господарювання у територіальному відділенні Фонду як і подання Звітів про зайнятість так працевлаштування осіб з інвалідністю скасовані і на час виникнення спірних правовідносин втратили юридичну силу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що до або після формування розрахунку, позивачем надано до територіального органу Держпраці інформацію про порушення відповідачем законодавства щодо дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також доказів того, що територіальним органом Декржпраці була проведена перевірка, за результатами якої встановлено факт невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2023 рік.

З даного приводу судом встановлено, що 19.06.2024 року за вих. №05-105/408 позивач надав суду першої інстанції клопотання про долучення до справи додаткових доказів, зокрема лист-роз`яснення Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 31.05.2024 року за №ЦЗ/3.175145-24, яким передбачено, що на виконання пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64 «Про введення в дію воєнного стану в Україні» - припинено.

Разом з цим, дія положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 №2138-ІХ, із змінами внесенимпи Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ.

Слід врахувати, що Закон №875-ХІІ не покладає на підприємство обов`язку самостійно здійснювати пошук працівників з числа осіб з інвалідністю для їх працевлаштування, однак покладає обов`язок створити робоче місце для особи з інвалідністю і повідомити про це відповідний орган державної служби зайнятості для організації пошуку підходящої особи з числа осіб з інвалідністю та направляла їх на підприємство для подальшого працевлаштування.

Щодо посилання суду на постанову Верховного Суду від 21.11.2022 року у справі №400/3957/21, колегія суддів вважає, що вона не може бути застосована судом при розгляді даної справи, оскільки ухвалена за різних фактичних обставин справи. Спір у зазначеній справі №400/3957/21 стосувався не зарахування Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання відповідачем нормативу таких робочих місць, у зв`язку з виявленням розбіжностей під час подання до Фонду звітності форми №10-ПОІ та не усунення їх відповідачем. На даний час спірні правовідносини розглядаються судами з урахуванням внесених змін до статей 19 і 20 Закону №875-ХІІ, тому постанова Верховного Суду від 21.11.2022 року у справі №400/3957/21 не може застосовуватись судом у цій справі, як правова позиція Верховного Суду, що викладена у подібних категоріях справ за позовами територіальних відділень Фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`яне Сузір`я» адміністративно-господарські санкцій та пені у розмірі 34975,85 грн. за невиконання нормативу робочих місць по

працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2023 році.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Матохнюк Д.Б.