Справа № 240/13167/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13167/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

23 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Житомирської області з 28.05.1982 по 26.02.1985 - 2 роки 8 місяців 29 днів, стаж роботи на посаді помічника прокурора Житомирського району з 28.03.1986 по 26.07.1989 - 3 роки 3 місяці 28 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 5 років;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Житомирської області з 28.05.1982 по 26.02.1985 - 2 роки 8 місяців 29 днів, стаж роботи на посаді помічника прокурора Житомирського району з 28.03.1986 по 26.07.1989 - 3 роки 3 місяці 28 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 5 років;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку, призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 22.03.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 78% суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти вимог- відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача сплачений судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову. Відповідач обґрунтовує скаргу тим, що чинним законодавством передбачено збільшення щомісячного довічного грошового утримання саме за роботу на посаді судді.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначена суддею арбітражного суду Житомирської області строком на п`ять років Указом Президента України від 30 вересня 1999 року №1246/99. Постановою Верховної Ради України від 24 червня 2004 року № 1857-ІV обрана на посаду судді місцевого господарського суду Житомирської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя №228/0/15-23 від 21.03.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Житомирської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді, зробленого Господарським судом Житомирської області, стаж складає 31 р. 9 м. 19 дн., з них на посаді судді Господарського суду Житомирської області - 23 р. 5 м. 21 дн. та стаж роботи вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 5 р.

Відповідно до Рішення відповідача №36 від 06.04.2023 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання в розмірі 56%, із розрахунку стажу роботи на посаді судді 23 р. 5 м. 15 дн.

Позивач із заявою від 17.04.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з питань пенсійного забезпечення, а саме: щодо зарахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання стаж на посаді консультанта по статистиці, помічника прокурора та стаж вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, у зв`язку з чим, просила здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 09.05.2023 відповідач повідомив позивача, що оскільки страховий стаж на посадах судді становить 23 роки 5 місяців 15 днів, тому щомісячне довічне грошове утримання встановлено у розмірі 56% від суддівської винагороди судді.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 частини першої статті 92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (який набрав чинність 30.09.2016, далі - Закон №1402-VIII) .

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статей 126, 130 Конституції України, ст.142 Закону №1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язання.

Відповідно до частин першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII).

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст. 142 Закону №1402-VIII).

Частина 3 вищезазначеної статті передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Спірним у цій справі є тривалість стажу для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів справи встановлено, відповідачем обчислено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 56% суддівської винагороди, виходячи з 23 років 5 місяців 15 днів суддівського стажу позивача.

Позивач вказує, що тривалість стажу має становити 34 роки 6 місяців 18 днів.

Згідно статті 137 Закону № №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно абзацу 4 пункту 34 розділу XII " Прикінцеві та перехідні положення" Закону № №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Щодо зарахування до стажу судді роботи на посаді консультанта по статистиці і спецроботі відділу юстиції у відділі юстиції виконкому Житомирської області при Міністерстві юстиції України, слід зазначити наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2021 у справі №9901/15/21 вказала: "…при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19).

Також частина друга статті 137 Закону №1402-VІІІ визначає, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття "стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді", треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 жовтня 2020 року у справі №9901/537/19).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді".

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 у справі №9901/2/19, від 17.09.2020 у справі №9901/302/19.

Таким чином, у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

На час призначення позивачки суддею 30.09.1999 діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , у період з 28.05.1982 по 26.02.1985 працювала на посаді консультанта по статистці та спецроботі відділу юстиції виконкому Житомирської області, у період з 28.03.1986 по 26.07.1989 помічником прокурора Житомирського району Прокуратури Житомирської області.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР від 06 жовтня 1970 року були створені обласні відділи юстиції при облвиконкомах і суди фактично перейшли в підпорядкування юстиції виконавчого комітету обласних рад депутатів трудящих.

Компетенція Міністерства юстиції УРСР визначалась Положенням від 04.09.1972 і зводилась до організаційного керівництва судами (включаючи перевірку організації роботи судів, видання обов`язкових наказів та інструкцій, керівництво кадровою роботою у судах і т. ін.), керівництва нотаріатом і судово-експертними установами, загальне керівництво органами запису актів громадянського стану і адвокатурою.

Так, постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 вересня 1974 р. N 470 затверджено Положення про відділ юстиції виконавчого комітету обласної Ради депутатів трудящих, відповідно до пункту першого якого, Відділ юстиції виконавчого комітету обласної Ради депутатів трудящих у своїй діяльності підпорядковується як обласній Раді депутатів трудящих та її виконавчому комітету, так і Міністерству юстиції УРСР.

Згідно з п.п. "д" п.4 Положення відділ юстиції виконавчого комітету обласної Ради депутатів трудящих у відповідності з покладеними на нього завданнями:організує роботу по веденню судової статистики, здійснює контроль за її проведенням в районних /міських/ народних судах і використовує дані судової статистики для поліпшення організації і діяльності районних /міських/ народних судів по здійсненню правосуддя.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі №592/2569/17 сформулював висновок щодо застосування абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII у питанні обрахунку стажу роботи, що дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, який зводиться до того, що " невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, роботи на робота на посадах підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним."

Також, Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справа №591/2397/17 виснував, що "факт роботи позивача у спірні періоди на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме: консультанта 2-ї категорії по судовій статистиці, консультанта 1-ї категорії по судовій статистиці, головного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу в Управлінні юстиції підлягали зарахуванню до суддівського стажу".

Однак, стаж роботи на зазначених посадах підлягає зарахуванню як юридичний стаж, тобто стаж (досвід роботи) професійної діяльності у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Отже, враховуючи вищевикладене, стаж роботи з 28.05.1982 по 26.02.1985 в Міністерстві юстиції УРСР на посаді консультанта по статистиці і спецроботі відділу юстиції у відділі юстиції виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів, має бути зарахований до стажу судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового забезпечення, а тому підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді вказані періоди.

Щодо зарахування до стажу судді роботу на посаді помічника прокурора з 28.03.1986 по 26.07.1989, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII Про прокуратуру (далі Закон № 1789-XII) визначено, що під поняттям прокурор слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 з 28.03.1986 по 26.07.1989 року обіймала посаду помічника прокурора Житомирського району Прокуратури Житомирської області, а тому відповідно до згадуваної вище норми Закону № 1789-XII та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню вказаний період роботи позивача.

Разом з тим, відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З цього питання також висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VIII зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30 травня 2019 року у справі № 11-1481заі18).

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді додатково двох років роботи в галузі права .

Аналогічний висновок зазначено у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 голови Вищої ради правосуддя І. Бенедисюка, в. о. голови Верховного Суду Б. Львова, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України С. Козьякова, в. о. голови Ради суддів України А. Жука, голови Державної судової адміністрації України З. Холоднюка, ректора Національної школи суддів України М. Оніщука, адресованого апеляційним та місцевим судам.

Така правова позиція підтримана в рішенні Верховного Суду у справі № 9901/140/19 від 03.07.2019 року, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/537/19 від 08 жовтня 2020 року, постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 640/6062/19 та постанові Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 600/3026/22-а.

Враховуючи встановлені обставини у справі та правове регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що органом Пенсійного фонду протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи позивача на посадах на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів з 28.05.1982 по 26.02.1985 2 роки 8 місяців 29 днів, час роботи на посаді помічника прокурора Житомирського району прокуратури Житомирської області з 28.03.1986 по 26.07.1989 - 3 роки 3 місяці 28 днів.

Крім того, Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", який набрав чинності 5 серпня 2018 року, статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: "2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді". У зв`язку з цим з врахуванням абзацу 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VШ з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така ж правова позиція покладена в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що частину 2 статті 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Окрім цього, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 8 жовтня 2020 року у справі №9901/537/19, положення частини другої статті 137 Закону №1402-VІІІ означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття "стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді" потрібно розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та мас часові (кількісні) межі (строк роботи).

Відповідно на час призначення позивача суддею арбітражного суду Житомирської області вимоги до осіб для зайнята посади судді арбітражного суду встановлювались Законом України від 4 червня 1991 року №1142-ХІІ "Про арбітражний суд". Зокрема, стаття 22 цього Закону встановлювала, що право на зайняття посади судді арбітражного суду Автономної Республіки Крим, арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Рішенням Вищої ради правосуддя №228/0/15-23 від 21.03.2023 та розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складеним 30.03.2023 Господарським судом Житомирської області, зараховано до стажу роботи позивача на посаді судді на підставі ч.2 статті 137 Закону №1402-VІІІ додатково стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначалась Законом України від 4 червня 1991 року №1142-ХІІ "Про арбітражний суд" та надавала право для призначення на посаду судді, тривалістю 5 років.

Отже, дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стажу роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Житомирської обласної ради народних депутатів з 28.05.1982 по 26.02.1985 - 2 роки 8 місяців 29 днів, час роботи на посаді помічника прокурора Житомирського району з 28.03.1986 по 26.07.1989 - 3 роки 3 місяці 28 днів та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 5 років є протиправними.

Зважаючи на викладене вище, судом першої інстанції обґрунтовано зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати позивачу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вказані вище періоди роботи.

Стаж позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховуючи вказані періоди (які сумарно складають 11 років 27 днів) та обчислений відповідачем стаж у 23 роки 5 місяців 21 днів, становить більше 34 років.

Враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII та обрахований згідно вимог законодавства стаж позивача (більше 34 років), щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 78% суддівської винагороди судді: (50% + 28% (14х2%).

Отже, дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці є протиправними.

При цьому, відповідно до п. 3 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Відповідно до матеріалів справи, позивача звільнено з посади рішенням ВРП №228/0/15-23 від 21.03.2023 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Житомирської області у зв`язку з поданням заяви про відставку", на підставі наказу голови Господарського суду Житомирської області №51, з 21.03.2023, з заявою про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання позивачка звернулася до пенсійного органу у квітні 2023 року, отже ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання підлягає призначенню з дня, наступного за днем звільнення з посади у відставку, тобто з 22.03.2023, а не з 21.03.2023, як помилково вважає позивач.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити з 22.03.2023 року перерахунок та виплату позивачу довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням раніше виплачених сум), із розрахунку 78% суддівської винагороди судді.

Щодо доводів апеляційної скарги, що витрати на правову допомогу в розмірі 4294,40 грн. не відповідають ні складності, ні обсягу роботи, тому такі витрати є необґрунтованими та не можуть бути стягненні з Пенсійного фонду, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції стягнуто вказану суму як витрати зі сплати судового збору, які підтверджені платіжним документом. Тому доводи апелянта в частині стягнення завищеної суми судових витрат на правничу допомогу є необґрунтованими.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.