Справа № 160/22156/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/22156/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/22156/24 за позовом Фермерського господарства "АГРОФІРМА "ВІКТОР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фермерського господарства "АГРОФІРМА "ВІКТОР" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 03.05.2024 року № винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 03.05.2024 року № винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 03.05.2024 року № винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/22156/24 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "АГРОФІРМА "ВІКТОР" (ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР"), , зареєстровано як юридична особа за законодавством України 30.05.1994 року, дата запису: 14.02.2006 року, номер запису: 0000242. Місце проведення державної реєстрації: Васильківська районна державна адміністрація, свідоцтво про державну реєстрацію серія АОО № 484973.

Основним видом економічної діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (01.11).

На підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.02.2024 проведена планова виїзна документальна перевірка ФГ "АГРОФІРМА "ВІКТОР", з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, валютного законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки було складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ «АГРОФІРМА «ВІКТОР» від 22.03.2024 № 752/04-36-07-12/21895248, згідно з висновками якого, установлено такі порушення:

п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3 п.198.5, п.198.6 ст.198 ст. 200 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань до сплати на суму 10 315 912,0 грн., в тому числі за травень 2019 р на суму 321 239,0 грн за червень 2019 р на суму 457674,00 грн, за липень 2019р на суму 192 921,0 грн, за серпень суму 53 597,0 грн, за вересень 2019р на суму 322 267,0 грн, за листопад 2019 р на 238,0 грн, за грудень 2019 р на суму 110 971,0 грн, за січень 2020 р на суму 373 207,0 грн, за березень 2020р на суму 448 354,0грн, за червень 2020 на суму 147519,0 грн, за липень 2020 року на суму 477 394,0 грн, за серпень 2020 на суму 219 108,0 грн за вересень 2020 на суму 327 432,0 грн за жовтень 2020 на суму 148 652,0 грн. за листопад 2020 на суму 275 266,0 грн за грудень 2020 року на суму 26 594,0 грн за січень 2021 на суму 57 821,0грн за лютий 2021 на суму 9640,0грн за квітень 2021року на суму 93 591,0грн за травень 2021 на суму 220 068,0 грн за жовтень 2021 на 460 106,0 грн за листопад 2021 на суму 59 190,0 грн за лютий 2022 на суму 626 116,0 грн за 2022 на суму 494034,0 грн за травень 2022 на суму 147501 грн за червень 2022 281746,0грн за серпень 2022 на суму 312063,0грн за вересень 2022 на суму 27928,0грн за 2022 на суму 444 831,0грн за листопад 2022 на суму 109193,0грн за грудень 2022 на 772,0 грн за січень 2023 на суму 13179,0 грн за лютий 2023 на суму 9718,0 грн за березень на суму 541910,0 грн за квітень 2023 на суму 47512,0 грн за травень 2023 на суму 140 261,0 грн, червень 2023 на суму 73568,0 грн, за липень 2023 на суму 371685,0грн за серпень 2023 334520,0грн за вересень 2023 на суму 473045,0грн за жовтень 2023 на суму 529619 листопад 2023 на суму 47436,0грн за грудень 2023 на суму 214289,0грн;

п.201.1 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №27 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого платником не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, що згідно до п. 120-1.2 ст.120-1 Кодексу тягне накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень;

п. 1,2 ст. З Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) на суму 1 225 427,00 грн;

абз. «е» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.168.1.1 ст.168, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, абз. «а» п. 176.2 ст.176 ПК України, донараховано податок на доходи фізичних осіб в т.ч. по періодах на загальну суму 919 482,46 грн., в т.ч. 2019 р. - 71999,99 грн., 2020 р. - 365756,95 грн., 2021р. 107677,21 грн., 2022 p. - 295656,90 грн., 2023р. 78391,41 грн. (деталізовано інформація наведена у додатку № 16 до акту перевірки). Водночас, відповідно ст.521 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються;

абз. «е» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, абз «а» п.176.2 ст.176, п.16.1 підрозділу 10 розділу XX ПК України № 2755 «- VI, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 62831,43 грн, в т.ч. 2019р. - 4 920,01 грн., 2020 р. - 24 993,44 грн., 2021р. - 7 357,96 грн,, 2022р. 20203,26 грн., 2023р. - 5 356,76 грн. (деталізована інформація наведена у додатку № 16 до акту перевірки). Водночас, відповідно ст. 52 розділу XX Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються;

абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, обов`язків щодо своєчасного подання Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого оплаченого), на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ, 4-ДФ) підприємством не включено суми виплачених доходів у вигляді додаткового блага (ПММ) працівникам підприємства у І, II, Ш, IV кварталах 2019 року, I, II, III, IV кварталах 2020 року, 1,П, ПІ, IV кварталах 2021 року, I, II, III, IV кварталах 2022 року, I, II, III, IV кварталах 2023 року.

Відповідно ст.52-1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширеннню на території України короновірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін в Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022р. №2260-ІХ з 27.05.2022 року відновлено граничні терміни сплати податків і зборів та передбачено штрафи за невиконання податкових обов`язків.

ФГ «Агрофірма «Віктор» не погодившись із висновками акту перевірки, подало заперечення на акт від 22.03.2024 р. № 752/04-36-07-12/21895248.

За результати розгляду заперечень висновки по акту перевірки в частині порушення частково задоволено та встановлено порушення п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3 п. 198.5.П. 198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ до сплати на суму 10 216081,0 грн., в тому числі за травень 2019 р на суму 321 239.0грн. за червень 2019р на суму 457674,0 грн, за липень 2019р на суму 192 921,0грн, за серпень 2019р на суму 53597,0 грн, за вересень 2019 р на суму 322 267,0 грн, за листопад 2019 р на суму 431 238,0 грн, за грудень 2019р на суму 110 971,0грн, за січень 2020р на 4 373 207,0 грн, за березень 2020 р на суму 448 354,0 грн, за червень 2020 на суму 147 519,0грн, за липень 2020 на суму 477 394,0 грн, за серпень 2020 на суму 219 108,0 грн, за вересень 2020 на 327 432,0 грн за жовтень 2020 на суму 148 652,0 грн, за листопад 2020 на суму 275 266,0 грн за грудень 2020 на суму 26 594,0грн, за січень 2021 на суму 57 821,0 грн, за лютий 2021 на суму 9639,0 грн, за квітень 2021 на суму 93 591,0 грн, за травень 2021 на суму 220068 грн за жовтень 2021 на суму 360 381,0 грн, за листопад 2021 на суму 59 190,0 грн, за лютий 2022 на суму 626 116,0грн, за березень 2022 на суму 494 034,0грн, за травень 2022 на суму 147 501грн, за червень 2022 на суму 281 746,0грн, за серпень 2022 на суму 311 926,0грн, за вересень 2022 на суму 28 051,0 грн, за жовтень 2022 на суму 454 778,0 грн, за листопад 2022 на суму 109 193,0 грн за грудень 2022 на суму 34 772,0 грн, за січень 2023 на суму 13 179,0грн за лютий 2023 на суму 9718,0грн, за березень 2023 на суму 541 910,0грн, за квітень 2023 на суму 37 473,0 грн, за травень 2023 на суму 140 261,0 грн, за червень 2023 на суму 73 568,0 грн, за липень 2023 на суму 371 685,0грн, за серпень 2023 на суму 334520,0 грн за вересень 2023 на суму 473 044,0 грн за жовтень 2023 на суму 529 619,0 грн за листопад 2023 року суму 47 436,0 грн за грудень 2023 на суму 21 428,0 грн.

2) в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб, а саме, сумі 107651,52 грн (спростовує), а в сумі 811 830,94 грн (залишено без змін) в порушення абз. «е» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п. 168.1.1 ст.168, п. 1.168.1.2 п.168.1 ст.168, абз. «а» п. 176.2 ст. в т.ч. 2019р. - 71999,99 гри., 2020р. - 365756,95 грн., 2021р. - 106496,27 грн., 2022р. - 189995,66 грн. 2023р. -77582,07 грн.

3) в частині донарахований військового збору: в сумі 7 356,21грн (спростовує), а суму 55475,21 гри., в т.ч. 2019р. - 4 920,01 грн., 2020р. - 24 993,44 грн., 2021р. - 7277,26 грн., 2022р. - 12983,06 гри., 2023р. - 5301,45 грн. (залишено без змін) в порушення абз. «є» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.168.1.1, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, абз .«а» п.176.2 ст. 176, п.16.1 підрозділу 10 розділу XX ПК України № 2755 - VI, в результаті чого занижено військовий збір.

Водночас, відповідно ст.52-1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції та пені не застосовуються.

4) в частині порушення п. 1,2 ст. З Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" 7730,0 грн. (спростовує), а суму 1217697,0 грн залишено без змін (том 3 а.с. 191-201).

На підставі висновків викладених в Акті перевірки контролюючим органом складеного наступні податкові повідомлення-рішення: форми «Д» від 03.05.2024 року № ; форми «Д» від 03.05.2024 року № ; форми «ПС» від 03.05.2024 року № .

Позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою зокрема на вищезазначені податкові повідомлення-рішення, проте рішенням ДПС України податкові повідомлення-рішення: форми «Д» від 03.05.2024 року № ; форми «Д» від 03.05.2024 року № ; форми «ПС» від 03.05.2024 року № були залишені без змін.

Позивач не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішення звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до приписів пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з абзацом 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.2 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 №996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з визначенням, наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначає перелік вигод, що отримуються фізичною особою-платником податків, які законодавцем віднесено до категорії додаткового блага.

Зокрема, підпунктами «а», «б, «г» та «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах; вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств; суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом; вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Як вбачається з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що відповідачем нараховані зобов`язання, оскільки підприємством було занижено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, з доходу у вигляді безоплатного отриманого та використаного на власні потреби пального найманими працівниками підприємства та фізичними особами, через їх отримання у позаробочий час (відпустка, вихідний день).

Однак, як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Віктор» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідачем не заперечувалось, та матеріалами справи підтверджено, що для своєї фінансово-господарської та виробничої діяльності Товариство використовує наступні будівлі і споруди, машини і обладнання, транспортні засоби та землі зі спорудами та двором. Зокрема, - земельна ділянка з земель запасу площею 5,99979 га, у тому числі: під виробничими спорудами та двором 5,9979 га на які розташовані споруди: механічний тік, вагова, олійниця, мельниця, склади, зерносушилка; земельна ділянка з земель запасу загальною площею 3,0971 га, у тому числі: під виробничими спорудами та двором 3, 0971 га на які розташовані споруди: авто гараж, механічна майстерня, автозаправка; будівлі та споруди: Ангар №14а, Будівля універмагу, Вагова, ЗАВ-100, ЗАВ-40, Склад № 13 (900куб.м), Склад №1( 231 куб.м), Склад №10 (1875 куб.м), Склад №11 (11160 куб.м), Склад №12 (900куб.м), Склад №14(слюс.), Склад №2 (231куб.м), Склад №3 (384куб.м), Склад №4 (384куб.м), Склад №5 (231куб.м), Склад №6 ( 792куб.м), Склад №7 (924куб.м), Склад №8( 922куб.м), Склад №9 (605куб.м), Споруда СТО; - машини та обладнання: Cистемний носій GIGANT(2016), Cівалка HORSCH АТД-4,55 (2008), Cівалка точного висіву(2016), RTK станція, Агрег.передпос.обробітку Tiger9390, Агрегат для оброб грунту(2016), Агрегат предрос.грунту RHMX, Борона, Борона (2019), Борона(2017), Візок для жатки, Візок(2006), Дискова борона 13564, Електронасос, Жниварка до комбайна (2018), Жниварка зернова №1 (2016), Жниварка зернова №2 ( 2016), Жниварка зернова №3 (2016), Жниварка зернова АГ-23, Жниварка кукурудзна, Жниварка соняшникова №1 (2017), Жниварка соняшникова №2 (2017), Жниварка соняшникова №3 (2017), Жниварка(2018), Зернова жниварка Case 1020, сер. № JJC0334485, Зрошувальна ситема, Колонка паливно-роздавальна, Компл.сист.точного висіву TRIMEL, Комплекс АГ- 6, Комплект дисковий(2008), Косарка роторна, Культиватор, Культиватор 7556 ГС, Культиватор Great plains (2016), Напівпричіп BODEX 2(2016), Напівпричіп Bodex kis33, Напівпричіп BODEX(2016), Напівпричіп SCHMITZ, Напівпричіп цистерна(2017), Напівпричіпцистерна Diyhstra, Насос Зірка ДП100, Плуг Kverneland, Посівна комбін. POTTINGER, Посівна комбін.POTTINGER(2018), Прес підбирач тюковий, Пристосовувач до оприскувача(2008), Пристосув.до оприскувача(2007), Прицеп ПС-7до комб.Кейс, Причіп RAF, Причіп до тр-ра, Протравл.насіння ПС -10АМ, Резервуар 63 куб.м., Розпилювач Барнаул, Сівалка Fargo45 N 008205, Сівалка Great plains, Сівалка Kverneland Optima, Сівалка Кінза RW, Сівалка СК -12 № 04-05704, Сівалка СК -12 № 04-05705, Сівалка СК-12 F5 № 04-03906, Сівалка СК-12 F5 № 04-03909, Сівалка точного висіву Horsch Maestro .

Крім того, підприємство у своїх господарських цілях використовувало такі транспортні засоби: Автом.Таврія, Автом.Таврія 2, Автомоб. Volkswagen Caddi, Автомоб.IVECO( кран-маніпул.), Автомоб.IVEKO 1 (2016), Автомоб.Porsche Cayenne, Автомобіль самоскид NEXT, Автомоб.тягач IVEKO(2016), Автомобіль IVEKO (2017), Автомобіль вант.Renault Trafic, Автомобіль Лексус(2012), Автонавантажувач MANITOU MVT 1332 SLT 2006 р.в. НОМЕР_1 , Автомобіль Мерседес Бенц VITO, Автомобіль Лексус (2021), Комбайн CASE IH AXIAL-FLOW 8250, Зернозбиральний комбайн Case 2388, сер № JJCO270961 (2008), Комбайн зерн.Лексіон-580(2016), Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 600 (2018), Комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION 600 (2020), Комбайн зернозбиральний Лексіон-580 № 16702, Комбайн Клас Лексіон580(2010), Мікроавтоб.POLARSUN, Навантажувач Manitou MT 1235 № 23763, Навантажувач телескопічний MANITOU MT 1436 № 52115, Обприскувач Case IN PATRIOT 4430, Обприскувач самохідний Hagie STS 12 № 52113, Перевант.бункер- накопичувач ПБН-50, Обприскувач самохідний HAGIE STS12 № 45420, Оприскувач CASE(2022), Трактор FENDT 936 Vario, Трактор CASE IH MAGNUM 380, Трактор Deutz Fahr Agrotron 9340 TTV, Трактор DEUTZ-FAHR Agrofarm 115 G DT E2 № 58482, Трактор DEUTZ-FAHR Agrofarm 115 G DT E2 №58481, Трактор FENDT 1050 VARIO, Трактор Fendt 936 VARIO POWER, Трактор NEW HOLAND Т 9060, Трактор NEW HOLLAND T9.615, Трактор NEW HOLLAND TD5. 110 № 45423, Трактор NEW HOLLAND TD.5 110 № 45424 , Трактор Атлетик-946, Трактор К-700.

Отже, наявність вище переліченої техніки підтверджує використання Товариством у господарській діяльності паливомастильних матеріалів працівниками підприємства.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось відповідачем, що у перевіряємий період, а саме з 2019 по 2023 рік у позивача працювало понад 30 осіб, з яких основна частина працівників це трактористи машиністи с/г виробництва, водії автотранспортних засобів, а також персонал з обслуговування техніки.

Крім того, ФГ «Агрофірма «Віктор» для вирощування сільськогосподарських культур за період, що перевірявся податковим органом, використовувало наступні площі земельних ділянок: станом на 01.01.2019р. 4321,8798 га,; станом на 01.01.2020р. 4804,64 га, станом на 01.01.2021р. 4879,08222 га, станом на 01.01.2022р. 4942,9780 га, станом на 01.01.2023р. - 4937,5843 га.

При цьому колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17 згідно яких, -

підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не врахував вказані обставини та не надав належної оцінки основному виду діяльності Товариства, зокрема, що пальне отримане працівниками підприємства використовувалось у його господарських цілях та було потрібне для техніки, яка обробляє вищевказані площі (орання землі, обробка земель добривом, обробка земель гербіцидами, збирання врожаю та т.п.). Великогабаритна сільськогосподарська техніка потребує більших витрат ПММ ніж звичні транспортні засоби. Також ПММ необхідні для транспортних засобі на який пересуваються керівник підприємства, агроном та інші працівники, які перевіряють роботу інших працівників на цих землях, перевіряють обробку землі, перевіряють ріст врожаю, стан полів та ін.

Крім того, використання ПММ саме в господарській діяльності позивача, також підтверджується змінами майнового стану підприємства.

Висновки податкового органу про надання додаткового блага фізичним особам, оскільки паливо отримували не працівники підприємств, а працівники, які перебували у відпустках, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи документами та письмовими поясненнями.

На переконання колегії суддів, неправильне заповнення позиваччем лімітно-забірних карток не є підставою для висновку про невикористання таких паливно-мастильні матеріалів в господарській діяльності Підприємства, використання якого підтверджується іншими документами бухгалтерського обліку.

Надані до суду копії карт посівних площ також підвереджують руху пального по ФГ «Агрофірма «Віктор», як і щомісячні відомості обліку витрат пального по ФГ «Агрофірма «Віктор».

Відтак висновки відповідача про неможливість ідентифікувати рух пального через відсутність карти посівних площ є безпідставними та не підтверджують використання пального працівниками у власних потребах, що не є додатковим благом, отже у позивача не виникло обов`язку включати такі витрати у доходи працівників підприємства та відповідно, нараховувати ПДФО та військовий збір.

У постанові від 9 липня 2020 року у справі №640/1834/19 року Верховний Суд зазначав, що списання платником податків пального для заправки транспортних засобів, що орендовані у працівників такого платника податків, у разі їх використання для цілей, що прямо пов`язані з господарською діяльністю підприємства, не може вважатись додатковим благом. При цьому, аналізуючи положення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України у їх взаємозв`язку з приписами Закону № 2464-VI, Верховний Суд визнав, що як при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб, так і при нарахуванні єдиного соціального внеску на такі суми доходу повинні бути зазначені конкретні фізичні особи, які отримали додаткове благо, а також факт передачі їм останнього у власність. Тобто, таке додаткове благо повинно бути персоніфікованим та пов`язаним із конкретною фізичною особою - платником податків, створювати певні вигоди для такої особи, надаватися податковим агентом та виражатись у формі коштів, матеріальних або нематеріальних цінностей, послуг чи інших видів доходу.

У постановах від 1 жовтня 2019 року у справі №1940/1309/18, від 9 липня 2020 року у справі №640/1834/19 року, від 30 листопада 2020 року у справі № 580/3038/19 Верховний Суд виходив з необхідності документального підтвердження відповідними первинними документами пов`язаності витрат на паливо, яке видавалось працівникам для власних транспортних засобів, що використовувались для виконання їх службових обов`язків, із провадженням господарської діяльності, як передумови для віднесення їх до складу інших витрат такого суб`єкта господарювання й невідповідністю таких виплат ознакам додаткового блага фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із своїм роботодавцем, та їх оподатковуваним доходом у розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Суд зазначав, що ПК України встановлює вимоги щодо документального підтвердження витрат та їх безпосереднього зв`язку з отриманням доходу.

Отже, відповідачем не доведено, що отримане працівниками позивача пальне використовувалось ними у власних потребах, водночас позивачем підтверджено використання придбаного ФГ пального виключно в господарських цілях підприємства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03.05.2024 р. № від 03.05.2024р. № є протиправними та підлягають скасування, оскільки судом в ході розгляду справи не встановлено порушення Позивачем норм податкового законодавства. А відтак підлягає скасуванню і податкове повідомлення-рішення від 03.05.2024р. № , оскільки матеріалами справи не містять доказів виплати ФГ «Агрофірма «Віктор» додаткового блага працівникам, тому не повинно включати суми виплачених доходів у вигляді додаткового блага (ПММ) працівникам підприємства у І, II, III, IV кварталах 2019 року, I, II, III, IV кварталах 2020 року, I, II, III, IV кварталах 2021 року, I, II, II, IV кварталах 2022 року, I, II, III, IV кварталах 2023 року.

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи позивача, надав оцінку наявним у справі доказам, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів та переоцінки доказів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає, а всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновки суду викладені в оскарженому рішенні.

У відповідності до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/22156/24,- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 в адміністративній справі №160/22156/24,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак