Справа № 420/31227/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій з урахуванням уточненої редакції позову від 22.10.2024 р. та заяви від 04.11.2024 року про зміну позовних вимог просить:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 на час судового розгляду не вчиняти до ОСОБА_1 інваліда II групи протиправних дій чи/або бездіяльності, які суперечать вимогам Закону № 393/96-ВР, Закону № 2939-VІ, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, ДСТУ 4163-2003.

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 з відмови у прийняті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р., яка була надіслана належним чином за поштовим зв`язком.

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з не вчинення відповідних певних дій за заявами ОСОБА_1 від 15.05.2024 р., від 11.07.2024 р.

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з відмови ОСОБА_1 з надання розписки/довідки про вилучення оригіналу документу Військового квитка НОМЕР_1 .

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 26.09.2024 р.

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з порушення строку розгляду та не вчинення належних відповідних певних дій за заявою ОСОБА_1 від 19.09.2024р..

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути ОСОБА_1 його Військовий квиток серія НОМЕР_1 .

II. Позиція сторін.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , одночасно є особою з інвалідністю II групи. Оскільки позивач відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, то з метою реалізації вказаного права, позивач направив рекомендованим поштовим відправленням на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву від 15.05.2024 р. про оформлення йому, як інваліду II групи, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, надавши інформацію для оновлення персональних його даних у відповідному реєстрі, та копію довідки МСЕК на підтвердження статусу інваліда, яка була отримана відповідачем 20.05.2024 р. Не отримавши відповіді на вказану заяву, адвокат позивача направив на адресу відповідача адвокатський запит від 24.06.2024 року щодо результатів розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. Позивач вказує, що з порушенням строку розгляду адвокатського запиту відповідач листом від 09.07.2024 р. за № 7459 повідомив адвоката про відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_4 обов`язку з розгляду заяви від 15.05.2024 р. та надання позивачу передбаченого законом права на відстрочку від призову на військову службу від мобілізації у зв`язку з неначебто недотриманням ОСОБА_1 процедури особистого звернення з такою, а відтак позивач вважає, що відповідач відмов у прийнятті до розгляду заяви від 15.05.2024 р., порушивши законні права інваліда II групи ОСОБА_1 . З огляду на вказану відмову позивач був змушений особисто прийти до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 11.07.2024 р., підтверджується перепусткою № 110724267 з заявою від 11.07.2024 р. про отримання відстрочки, проте посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомила, що такі заяви приймає особисто юрист ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого прийомний день один раз на тиждень «понеділок», що за позицією позивача є безпідставною відмовою відповідача у прийняті його заяви. В подальшому, прибувши повторно до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 15.07.2024 р., що підтверджується перепусткою № 150724205, начальник юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняв його заяву від 11.07.2024 р., одночасно вилучивши оригінал військового квитка НОМЕР_1 , без надання будь-якої розписки. Не отримавши більше ніж два місяці ні відстрочку від мобілізації, ні відповіді за заявою від 11.07.2024 р., позивач в чергове особисто прийшов 23.09.2024 р до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується перепусткою № 230924195, для подання заяви від 19.09.2024 р. на відстрочку під час мобілізації, яка в кабінеті №103 була прийнята працівником юридичної служби, без повідомлення дати її розгляду. В подальшому, після телефонного дзвінка 30.10.2024 р. від ІНФОРМАЦІЯ_4 про готовність документів на відстрочку, позивач 31.10.2024 р. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де о 17.30 отримав Довідку № 15161 від 24.10.2024 р. про надання йому відстрочки від мобілізації на підставі п.2. ч.1 ст. 23 Закону 3543-XII, яка містила відмітку про її дійсність за пред`явленням військово-облікового документа, проте без зазначення серії та номеру військового квитка. Крім того, позивач стверджує, що відповідач не повернув позивачу військовий квиток серія НОМЕР_2 , який був вилучений 15.07.2024 р. під час подання заяви від 11.07.2024 р. Вказані дії відповідача позивач вважає порушенням строку розгляду його заяви від 19.09.2023р., визначеного п. 60 Порядку № 560 та надав довідку № 15161 від 24.10.2024 р., яка не відповідає вимогам додатку 6 Порядку № 560, вчинивши формальні дії за його заявою. Крім того, 26.09.2024 р. позивач на офіційну електронну адресу відповідача направив електронний запит за ЕПЦ згідно з Законом «Про доступ до публічної інформації», який не потребував надання великого об`єму інформації чи вивчення з`ясування додаткових матеріалів для надання відповіді. Проте, Відповідач не надав запитувану інформацію та вчергове продемонстрував свою протиправну бездіяльність з ненадання відповіді у передбачений строк на запитувану інформацію. З огляду на вказане, відповідачем були вчинені та продовжують вчинятися систематичні грубі порушення Закону № 393/96-ВР, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, які полягали та полягають у протиправних діях та бездіяльності, а саме, не прийняті до розгляду заяви від 15.05.2024р., не надання у передбачені строки, як відстрочки під час мобілізації, відповіді за заявою від 11.07.2024 р., від 26.09.2024 р., що призвело до порушення законних прав та законом охоронюваного інтересу інваліда II групи ОСОБА_1 26.11.2024 від позивача надійшла заява в якій останній повідомив, що у зв`язку з закінченням 09.11.2024 р. строку дії довідки № 15161 від 24.10.2024 р., він 09.11.2024 р. направив відповідачу поштовим зв`язком заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за абзацом 2 частини 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте, не отримавши відповіді, позивач за допомогою застосунку «Резерв +» отримав он-лайн відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 11.11.2025 р., як інвалід 2 групи на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте позивач вважає, що надана онлайн відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації у додатку Резерв + без відповідної довідки відповідача та військово-облікового документу не надає у повній мірі скористатися цим правом.

Відповідач не скористався правом у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм ухвали суду від 28.10.2024 року про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, примірник якої доставлено до електронного кабінету відповідачів 29.30.2024 року ,що підтверджується відповідною довідкою, що наявна в матеріалах справи .

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 ( п`яти) днів з дня вручення даної ухвали, а саме, уточнивши позовні вимоги шляхом надання відповідної заяви або уточненої редакції позову, яка відповідала вимогам статей 5 та 160 КАС України, в частині заявлених вимог «зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2024р. та вчинити відповідні певні дії, а також не вчиняти до ОСОБА_1 інваліда II групи протиправних дій чи/або бездіяльності, які суперечать вимогам Закону № 393/96-ВР, Закону № 2939-VІ, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, ДСТУ 4163-2003, оскільки позивачем не зазначено, які саме дії слід зобов`язати вчинити відповідача і навпаки зобов`язати не вчиняти які протиправні дії чи/або бездіяльність, а також обґрунтований розрахунок заявленої до відшкодування моральної шкоди.

22.10.2024 року судом зареєстрована заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій просить вважати поважною причиною позивача з пропуску встановленого судом строку за ухвалою від 14.10.2024р. на усунення недоліків позивної заяви, поновити позивачу строк на усунення недоліків позивної заяви, прийняти до розгляду та відкрити судове провадження за новою уточненою редакцією позову від 21.10.2024 р.

Ухвалою від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Даною ухвалою зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії: заяви позивача від 15.05.2024 р., 11.07.2024 р., 19.09.2024 р. про відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з додатками до них, та рішення/лист про розгляд вказаних заяв з доказами їх повідомлення/отримання позивачем; адвокатський запит позивача від 26.09.2024 р. та докази про розгляд вказаного запиту ;пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав не вчинення оскаржуваної бездіяльності.

Ухвалою суду від 15.01.2025 р. повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином засвідчені копії:

- заяв позивача від 15.05.2024 р., 11.07.2024 р., 19.09.2024 р. про відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з додатками до них, та рішення/лист про розгляд вказаних заяв з доказами їх повідомлення/отримання позивачем;

- запит позивача від 26.09.2024 р. та докази його розгляду;

- довідку № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від мобілізації на підставі п.2. ч.1 ст. 23 Закону 3543-XII та підстави її прийняття, у т.ч. на підставі якої заяви ОСОБА_1 ;

- докази на підтвердження або спростування твердження ОСОБА_1 щодо вилучення 15.07.2024 р. начальником юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 оригіналу Військового квитка серія НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 27.01.2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 р. про відвід судді Дубровній В.А.

Ухвалою суду від 29.01.2025 р., з урахуванням ухвали від 04.02.2025 року про виправлення описки, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дубровної В.А. у справі №420/31227/24.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України в розмірі 9 084,00 грн.

Оскільки від сторін не подано клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 .

Позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується військово-обліковим документом, роздрукованим з застосунку «Резерв+».

15.05.2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву на оформлення ОСОБА_1 інваліду II групи, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст.. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Додатками до заяви є копія ID паспорта; копія РНОКПП; копія довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, копія пенсійного посвідчення інваліда II групи, копія довідки до акта огляду МСЕК від 13.06.2023 р.

Вказане поштове відправлення було отримано відповідачем 20.05.2024 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення з описом вкладення у цінному листі.

24.06.2024 року адвокатом позивача на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено адвокатський запит про надання інформації щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийнятого рішення за результатами її розгляду, який був отриманий відповідачем 28.06.2024 р., що підтверджується трекінгом поштових відправлень.

09.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 листом за №7459, покликаючись на підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (додаток 2 до Порядку військового обліку) та пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, повідомив адвоката, що у разі недотримання військовозобов`язаним процедури особистою звернення із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 обов`язок розглянути звернення по суті не виникло.

11.07.2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується перепусткою №110724267 на 16:40 год. в 101 кабінет, з заявою від 11.07.2024 року на оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з доданими до неї документами.

У змісті позову позивач стверджує, що представник відповідача повідомив його, що заяви на отримання відстрочки приймає особисто юрист ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого прийомний день один раз на тиждень «понеділок», та він знаходиться у відпустці та буде 15.07.2024 р., а тому заяву прийняти нікому.

15.07.2024 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується перепусткою № 150724205 на 19:30 год. в 103 кабінет, з вищевказаною заявою від 11.07.2024 року.

За позицією позивача дану заяву було прийнято начальником юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 з одночасним вилученням військового квитка НОМЕР_4 без будь-яких розписок про його вилучення та без відміток про її отримання.

23.09.2024 року позивач в черговий раз прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується перепусткою № 230924195 на 15:37 год. в 103 кабінет з заявою від 19.09.2024 року, в якій просив терміново розглянути його заяву та оформити в порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 р. №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, повідомив, що втрете звертається до ІНФОРМАЦІЯ_4 , попередні дві заяви від 15.05.2024р. та від 11.07.2024 р. не розглянуті, відстрочка не надана до цього часу. Крім того, вказує, що військово-обліковий документ «Військовий квиток» був вилучений юридичним відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 при поданні заяви від 11.07.2024 р. В додатках до цієї заяви значаться роздруківка Військово-облікового документу Резерв+, належним чином засвідчена копія II) паспорта та 1410КІIIІ заявника;належним чином засвідчена копія довідки до акту оі піду МСРК від 17.07.2024р.; належним чином засвідчена копія Пенсійного посвідчення інваліда II групи, належним чином засвідчена копія попередньої заяви від 15.05.2024р. з додатками, належним чином засвідчена копія попередньої заяви віл 11.07.2024р. з додатками, належним,чином засвідчені медичні документи на 108 аркушах.

26.09.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з запитом (електронне звернення за ЕПЦ) керуючись правом ст. 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Закону України « Про доступ до публічної інформації», яким повідомив, що є особою з інвалідністю 2 групи (довідка до акту огляду МСЕК від 17.07.2024р.), перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 (роздруківка Військово-облікового документу Резерв +) та просив надати інформацію, а саме, 1) код ЄДРПОУ - юридичної особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) належним чином завірену копію офіційного графіку роботи юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , в тому числі з особистого прийому громадян; якою посадовою особою встановлюється ліміт осіб за е-Чергою до юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідь на запит надіслати протягом п`яти робочих днів на електронну поштову адресу вказану у заяві, у паперовому вигляді за поштовою адресою. У додатках до цього запиту вказано: роздруківка Військово-облікового документу Резерв +, належним чином засвідчена копія ID паспорта та РНОКПП заявника, належним чином засвідчена копія довідки до акту огляду МСЕК від 17.07.2024 р., що підтверджується роздруківкою з електронного поштового сервісу Gmail надсилання запиту від 26.09.2024р.pdf.

24.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 довідку за №15161 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію - є особою з інвалідністю II групи на строк до 09 листопада 2024 року.

Довідка дійсна за пред`явлення військово-облікового документа серії _________ № _______ та документа, що посвідчує особу.

В подальшому, позивач за допомогою онлайн застосунку «Резерв +» отримав на підставі п. 2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як інвалід 2 групи строком до 11.11.2025 р.

Вважаючи, що відповідачем були вчинені та продовжують вчинятися систематичні грубі порушення Закону № 393/96-ВР, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, які полягали та полягають у протиправних діях та бездіяльності, а саме, не прийняті до розгляду заяви від 15.05.2024р., не надання у передбачені строки, як відстрочки під час мобілізації так і відповіді за заявами від 11.07.2024р., від 19.09.2024р., що призвело до порушення законних прав та законом охоронюваного інтересу інваліда II групи з настанням негативних наслідків, завданням моральної, матеріальної шкоди, та шкоди здоров`ю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, ( далі - Закон № 2232-XII) яким передбачено

- від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.( частина 5 статті 1 Закону № 2232-XII);

- призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.( абзац перший частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ)

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, зокрема,

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. (стаття 1 Закону № 3543-XII)

- призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин. ( частина 5 статті 22 Закону № 3543-XII)

- не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); ( пункт 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ);

- відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України., не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. ( частина 8 статті 23 Закону №3543-ХІІ).

Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30 грудня 2022 р. № 1487 про Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ( далі Порядок № 1487, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Додатком Додатку № 2 до цього Порядку передбачено Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підпунктом 8 пункту 1 яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

16.05.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період ( далі Порядок № 560), якою передбачено, зокрема

- відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ( пункт 56 Порядку № 560).

- для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). ( абзаци 1-3 пункту 57 Порядку № 560).

- за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації. ( абзац перший пункту 58 Порядку № 560).

- відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. ( пункт 59 Порядку № 560).

- комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. ( абзаци 1-7 пункту 60 Порядку № 560).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідовуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що розгляд питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється комісіями, створеними при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), які за результатами розгляду заяви та підтвердних документів ухвалюють рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.

Спірність питання у даній справі полягає у дотриманні відповідачем вимог діючого законодавства у зв`язку із реалізацією позивачем права на отримання відстрочки відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період згідно статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. Крім того, ухвали суду від 28.10.2024 р. та від 15.01.2025 р. в частині витребування у відповідача доказів залишились не виконаними.

Не знайшло позитивного вирішення відповідачем вказаного питання навіть після прийняття судом ухвали від 04.02.2025 року про застосування ІНФОРМАЦІЯ_4 заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 КАС України

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. ( ч. 9 ст. 80 КАС України).

З огляду на вказане, суд розглядає дану справу за наявними у справі доказами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також особою з інвалідністю II групи загального захворювання.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 з відмови у прийняті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р., то суд вказує про таке.

За позицією позивача протиправність вказаних дій відповідача він пов`язує з листом - відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.07.2024 року за № 7459, яким відповідач встановивши не недотримання ОСОБА_1 процедури особистого звернення з такою заявою, грубо порушив законні права інваліда II групи ОСОБА_1 , які передбачені Конституцією України, Законом «Про звернення громадян» (надалі - Закон № 393/96-ВР), Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі - Закон № 3543-ХІІ), «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560).

Відповідно до наявних у справі документів, позивач 15.05.2024 направив засобами поштового зв`язку на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву від 15.05.2024 р. про оформлення йому, як інваліду II групи, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до якої долучив інформацію для оновлення своїх персональних даних, у т.ч. копію довідки МСЕК на підтвердження статусу інваліда. Дане рекомендоване поштове відправлення №494 від 15.05.2024 р відповідач відповідно квитанції №949 отримав 20.05.2024 р.

В подальшому, на адвокатський запит від 24.06.2024 року щодо результатів розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. та прийнятого за ним рішення, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 09.07.2024 року за № 7459 повідомив адвоката, що звернувшись засобами поштового зв`язку на адресу ТЦК та СП із заявою про отримання відстрочки, ОСОБА_1 не дотримався вимог підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (додаток 2 до Порядку військового обліку) та пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, а відтак недотримання процедури особистою звернення із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 обов`язок розглянути звернення по суті не виникло.

Надаючи правову оцінку вказаній позиції відповідача, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, за положеннями пунктів 56,58, 59 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії. За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку.

Зі змісту вказаної заяви від 15.05.2024 р. позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з тим, суд зауважує, що лист-відповідь від 09.07.2024 року за №7459, який підписаний т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , містить висновок про відсутність у відповідної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 обов`язку розглянути звернення позивача по суті через недотримання процедури особистою звернення із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Тобто, вказаною відповіддю відповідач підтверджує, що повноваження щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації наділена саме відповідна комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, всупереч тому, що за вищевказаними нормами Порядку № 560 начальникам районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу) не надано права розглядати одноособово заяви про надання відстрочки від призову на військову службу та вирішувати питання щодо її розгляду або не розгляду, відповідач в особі т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянув по суті розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р., вчинивши протиправні дії.

В доповнення вказаному, суд відмічає, що оскільки відповідна комісія створена при ІНФОРМАЦІЯ_5 , то в даному випадку, т.в.о. начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 не був позбавлений можливості передати заяву ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. про отримання ним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідній комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 для її розгляду по суті.

Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи нормативно-правове регулювання даного спірного питання, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. з порушенням порядку, визначеного Порядком № 560.

З огляду на вказаний висновок суду, вимоги позивача в частині визнання протиправними дії відповідача з відмови у прийняті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. не підлягають задоволенню.

Щодо покликання відповідача у вказаному листі-відповіді на підпункт 8 пункту 1 додатку № 5 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку № 1487, то вказаною нормою не визначено обов`язку позивача особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подання заяви та документів на відстрочку.

Натомість, вказаними Правилами визначено обов`язок військовозобов`язаного особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що узгоджується з нормами частини одинадцятої статті 38 Закону №2232-ХІІ, якою визначено обов`язок, зокрема, військовозобов`язаних особисто повідомити у разі змін сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання або перебування, освіти, місця роботи, посади органи, де вони перебувають на військовому обліку.

Крім того, суд звертає увагу, що Порядком № 560 не передбачено обов`язку особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з не вчинення відповідних певних дій за заявами ОСОБА_1 від 15.05.2024 р., від 11.07.2024 р., то суд вказує про таке.

Як зазначалось вище, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р. про оформлення йому, як інваліду II групи, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідачем була надана відповідь листом від 09.07.2024 року за № 7459 на адвокатський запит від 24.06.2024 року щодо результатів розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.05.2024 р.

При цьому, судом була надана правова оцінка вказаній відповіді відповідача за результатами розгляду даної заяви позивача, а відтак відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з не вчинення відповідних певних дій за вказаною заявою, а відтак у цій частині позов є необґрунтованим.

Щодо іншої частини позовних вимог, то протиправна бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з не вчинення відповідних певних дій за заявою ОСОБА_1 від 11.07.2024 р., позивач пов`язує з тим, що під час його особистого візиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 11.07.2024 року, що підтверджується перепусткою № 110724267 у нього не прийняли заяву про отримання відстрочки через перебування у відпустці юриста ІНФОРМАЦІЯ_4 , який особисто приймає такі заяви. При цьому, вказує, що під час повторного особистого візиту позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.07.2024 року, що підтверджується перепусткою № 150724205 вказана заява була прийнята юристом ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте залишилась без відповіді.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_4 , може мати зовнішню форму поведінки (діяння), що полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Тобто, бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2022 у справі № 990/46/22).

Враховуючи, що відповідачем не висловлена позиція щодо даного спірного питання, а матеріали справи не містять доказів розгляду відповідачем вказаної заяви позивача, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання відповіді позивачу на його заяву від 11 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в порядку, передбаченому Порядком № 560.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з порушення строку розгляду та не вчинення належних відповідних певних дій за заявою ОСОБА_1 від 19.09.2024 р., яка обґрунтована тим, відповідач грубо порушив визначений строк за п.60 Порядку № 560 з розгляду його заяви від 19.09.2023р., надав Довідку № 15161 від 24.10.2024 р. яка не відповідає вимогам додатку 6 Порядку № 560, тобто вчинив формальні дії за його заявою, суд враховує наступне.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, то позивач втрете звертається до ІНФОРМАЦІЯ_4 , попередні дві заяви від 15.05.2024р. та від 11.07.2024 р. на відстрочку під час мобілізації не розглянуті, відстрочка не надана до цього часу. При цьому, вказує, що військово-обліковий документ «Військовий квиток» був вилучений юридичним відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 при поданні заяви від 11.07.2024 р., а відтак просив терміново розглянути його заяву та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, в порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 р. №560.

При цьому позивач стверджує, що вказана заява була прийнята працівником юридичної служби під час чергового відвідування 23.09.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується перепусткою № 230924195.

У заяві про зміну та доповнення позовних вимог від 01.11.2024р. позивач зазначає, що 31.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано позивачу довідку № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від мобілізації на підставі п. 2. ч. 1 ст. 23 Закону 3543-XII строком до 09.11.2024р., а також що у наданій довідці відповідач не вказав серію та номер його військово-облікового документа - військового квитка серія НОМЕР_2 , який був вилучений відповідачем 15.07.2024 р. та не повернений, що свідчить про недійсність такої довідки.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем строку розгляду вказаної заяви, то за положеннями п. 60 Порядку № 560 комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Враховуючи, що відповідачем не висловлена позиція щодо даного спірного питання, а за твердженням позивача, в телефонному режимі йому 30.10.2024 року було повідомлено про прийняте рішення, а 31.10.2024 р. останнім була отримана довідка № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від мобілізації, то наявні підстави вважати, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято позитивне рішення про надання позивачу відстрочки, проте з порушенням строку, визначеного вказаним пунктом Порядку № 560.

Щодо доводів позивача в частині видання відповідачем Довідки № 15161 від 24.10.2024 р., яка не відповідає вимогам додатку 6 Порядку № 560, то суд вказує про таке.

Як зазначалось вище, у разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6. ( пункт 60 Порядку № 560).

Дослідивши зміст наявної у справі вказаної Довідки № 15161 від 24.10.2024 р., то вона відповідає формі згідно з додатком 6 до Порядку № 560, проте не заповнені у графі «Довідка дійсна за пред`явлення військово-облікового документа ____________№ ___________________» його серія та номер, що є її суттєвим недоліком, оскільки відсутність вказаних реквізитів військово-облікового документа свідчить про її недійсність.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. ( ч. 2 ст. 9 КАС України)

З огляду на вказане, керуючись ст. 9 КАС України суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо видачі позивачу довідки № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з порушенням вимог щодо її змісту згідно додатку 6 до Порядку № 560.

З огляду на вказаний висновок суду позовні вимоги у вказаній частині визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо не вчинення належних відповідних певних дій за заявою ОСОБА_1 від 19.09.2024 р., не підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з відмови ОСОБА_1 з надання розписки/довідки про вилучення оригіналу документу Військового квитка НОМЕР_1 , то суд враховує наступне.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.07.2024 р. під час прийому його заяви від 11.07.2024 року у кабінеті начальника юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується перепусткою № 150724205, у нього одночасно був вилучений оригінал військового квитка НОМЕР_1 . При цьому, за позицією позивача, будь-якої розписки про вилучення оригіналу військового квитка відповідач не надав.

Про вказані обставини позивачем було вказано в його заяві від 19.09.2024 р., адресованій відповідачу про те, що військово-обліковий документ «Військовий квиток» був вилучений юридичним відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 при поданні заяви від 11.07.2024 р.

Суд вказує, що відповідачем не висловлена власна позиція щодо вчинення або не вчинення оскаржуваної бездіяльності в частині надання/ненадання розписки. Крім того, невиконаною в залишається ухвала суду від 15 січня 2025 року про повторне витребування у ІНФОРМАЦІЯ_4 доказів, в т.ч. доказів на підтвердження або спростування твердження ОСОБА_1 щодо вилучення 15.07.2024 р. начальником юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 оригіналу Військового квитка серія НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин із внесеними змінами згідно з Указами Президента №189/2020 від 18.05.2020, №457/2022 від 28.06.2022) (далі Положення № 582/2016), військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Згідно із п. 6 Положення №582/2016, військовослужбовці (військовозобов`язані, резервісти) зобов`язані надійно зберігати військові квитки, стежити за своєчасним і точним внесенням до них змін та виконувати вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 13 Положення №582/2016, військовослужбовець (військовозобов`язаний, резервіст) може передавати військовий квиток іншим фізичним чи юридичним особам лише за умови одержання оформленої у встановленому порядку розписки про отримання відповідними фізичними чи юридичними особами такого квитка.

З аналізу вищенаведених положень слідує, що військовий квиток є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного військовослужбовця (військовослужбовця, резервіста), його передача іншим фізичним чи юридичним особам може бути лише за умови одержання оформленої у встановленому порядку розписки про отримання.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що відповідач відповідно до заяви позивача від 19.09.2024 р. був обізнаний про факт отримання юридичним відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 при поданні заяви від 11.07.2024р. від позивача його військовий квиток та не спростовування вказаного доводу позивача жодним доказом, то суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно відмов у наданні позивачу розписки/довідки про вилучення оригіналу документу Військового квитка НОМЕР_1 , а відтак позовні вимоги в цій частині та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути ОСОБА_1 його Військовий квиток серія НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку та строків, визначених Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР ( далі Закон № 393/96-ВР) стосовно розгляду його заяв про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то суд враховує наступне.

Відповідно до преамбули Закону №393/96-ВР, цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно із статтею 1 цього Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Вимоги щодо звернення визначені у статті 5 цього Закону.

Порядок розгляду звернень громадян врегульовано розділом ІІ Закону №393/96-ВР.

За правилами частини другої статті 8 Закону №393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Отже, за змістом наведених норм вбачається, що Закон №393/96-ВР забезпечує громадянам України право на участь в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Водночас реалізація права участі громадян в управлінні органів державної влади відбувається шляхом звернення до цих органів із заявою (клопотанням), скаргою чи пропозицією (зауваженням), які мають відповідати вимогам, встановленим статтею 5 Закону №393/96-ВР.

Тобто, положення Закону №393/96-ВР встановлюють загальні правила розгляду звернень громадян з тих чи інших питань, розгляд яких не передбачений спеціальним законодавством.

Водночас, як встановлено судом, позивач у заяві від 15.05.2024 порушив перед відповідачем питання щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Так, відповідно до преамбули Закону №3543-XII, цей Закон встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України прийнято постанову № 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, пунктом 56 якого передбачено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що саме Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та прийняті відповідно до нього нормативно-правові акти є спеціальними нормативними документами, які регламентують порядок розгляду питань пов`язаних із наданням відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації.

Натомість розгляд порушеного позивачем у заявах питання відбулось у порядку, встановленому Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, а тому суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини не розповсюджуються процедура розгляду заяв позивача за Законом №393/96-ВР.

Щодо вимог позивача в частині визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 з ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 26.09.2024 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2024 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з запитом про надання інформації стосовно коду ЄДРПОУ ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно посадової особи якою встановлюється ліміт осіб за е-Чергою до юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 та надання копії офіційного графіку роботи юридичного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , в тому числі з особистого прийому громадян.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 7 Закону № 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 12 Закону № 2939-VI встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону ; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Так згідно статті 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. /

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий повинен бути повним, достовірним та точним або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Разом з тим, як встановлено судом, позивач не отримав від відповідача відповіді на його запит, яка (відповідь) мала бути надана протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту, як то передбачено ст.20 Закону України Про доступ до публічної інформації.

З урахуванням того, що доказів надання відповіді відповідачем суду не надано, суд керучись ст. 9 КАС України дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача, у встановлені строки та порядку та зобов`язати відповідача розглянути запит позивача від 26.09.2024 року та надати відповідь в порядку, у строки визначені чинним законодавством України.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 на час судового розгляду не вчиняти до ОСОБА_1 інваліда II групи протиправних дій чи/або бездіяльності, які суперечать вимогам Закону № 393/96-ВР, Закону № 2939-VІ, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, ДСТУ 4163-200, то суд вказує про таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог (предмет позову) слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Ця вимога повинна носити правовий характер і бути підвідомчою суду.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Обов`язок щодо визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача і задля цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України.

При цьому норми процесуального законодавства не передбачають вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Натомість, позивачем визначено альтернативні варіанти заборони відповідачу вчиняти «дій чи/або бездіяльності, які суперечать вимогам Закону № 393/96-ВР, Закону № 2939-VІ, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, ДСТУ 4163-200».

Право на звернення до суду та способи судового захисту визначено у статті 5 КАС України.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії тощо.

При цьому, вимога про визнання протиправними дії чи бездіяльності є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідок протиправності дії чи бездіяльності.

Натомість вимога позивача зобов`язати відповідача на час судового розгляду не вчиняти до позивача протиправних дій чи/або бездіяльності, які суперечать вимогам Закону № 393/96-ВР, Закону № 2939-VІ, Закону № 3543-ХІІ, Порядку № 560, ДСТУ 4163-200, то формулювання таким чином вимог фактично свідчить про забезпечення позову, яке врегульовано главою 10 «Забезпечення позову» КАС України, а не статтею 5 цього Кодексу, як способи захисту порушених прав позивача.

Так, пунктом 3 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Як встановлено судом, то 24.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано ОСОБА_1 довідку за №15161 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особі з інвалідністю II групи на строк до 09 листопада 2024 року.

Враховуючи, що строк дії вказаної довідки закінчився, то відсутні підстави для відновлення порушених прав позивача у зв`язку з визнанням судом протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо видачі позивачу довідки № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з порушенням вимог щодо її змісту згідно додатку 6 до Порядку № 560.

Крім того, як повідомив позивач, то ним через онлайн відстрочку у додатку Резерв +, було отримано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 11.11.2025 р., як інваліду 2 групи на підставі п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка дійсна до 11.11.2025 року та підтверджується витягом з застосунку Резерв + сформованого 26.11.2024 р.

Отже, на момент вирішення даної справи, право позивача щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відновлено.

Окремо суд зауважує, що надані позивачем разом з клопотанням від 26.11.2024 роки про прийняття до розгляду та долучення до матеріалів справи доказів по справі 420/31227/24, а саме, копія заяви до ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.11.2024 р. про оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із закінченням дії довідки №15161 від 24.10.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та докази її отримання відповідачем, і як наслідок висловлена позивачем позиція щодо бездіяльності відповідача з не розгляду його заяви від 09.11.2024р. у визначені строки за п.60 Порядку № 560 та не вчинення відповідних певних дій за заявою протиправною, не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не було надано клопотання про збільшення позовних вимог у цій частині, в порядку визначеному ст. 47 КАС України.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати.

VII. Висновок суду.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних дій та бездіяльності, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а відтак судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо розгляду заяви позивача від 15.05.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з порушенням процедури, визначеної Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на його заяву від 11 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з дотримання процедури, визначеної Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо порушення строку видачі ОСОБА_1 довідки № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо видачі позивачу довідки № 15161 від 24.10.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з порушенням вимог щодо її змісту згідно додатку 6 до Порядку № 560.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у надання розписки/довідки про вилучення оригіналу документу Військового квитка НОМЕР_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути ОСОБА_1 його Військовий квиток серія НОМЕР_1 .

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 26.09.2024 р.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути запит ОСОБА_1 від 26.09.2024 року та надати відповідь в порядку, у строки визначені чинним законодавством України.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна