Справа № 320/19105/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ :

01 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Будпостач" (далі - позивач) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №UA902080/2024/000029/2 від 10 лютого 2024 року про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці №UA902080/2024/000029/2 від 10 лютого 2024 року про коригування митної вартості товарів. Стягнуто на користь ТОВ "Будпостач" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем, всупереч вимогам Митного кодексу (далі - МК) України, не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, Черкаська митниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що декларантом не надано митному органу у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до статті 58 МК України. Також, апелянт зазначає, що надана декларантом платіжна інструкція не відповідає умовам частини другої статті 53 МК України та не може бути документальним підтвердженням фактично сплаченої ціни товару, яка підлягає сплаті.

Представником ТОВ "Будпостач" до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги Черкаської митниці без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що 16 січня 2014 року для перевезення товарів позивач ТОВ "Будпостач" уклав з ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" (агент/виконавець) договір №1128.

20 вересня 2022 року для організації перевезення товару позивач уклав з компанією СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) (далі перевізник) договір №20/09/22.

04 серпня 2023 року між ТОВ "Будпостач" (покупець) та компанією MED ALLAY EXPORTS (Індія) (продавець) укладено контракт №1615 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець приймає і оплачує ручний інструмент товари в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом.

07 серпня 2023 року продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів, а також проформу інвойс №МЕ-22-23-РІ00059 для оплати товарів на загальну суму 111872,00 доларів США на умовах поставки FOB порт Mundra Індія Інкотермс 2020 та на умовах оплати по акредитиву 90 календарних днів від дати коносамента.

20 вересня 2023 року для оплати товарів згідно з контрактом від 04 серпня 2023 року №1615 та проформою інвойсом від 07 серпня 2023 року №МЕ-22-23-РІ00059 позивач відкрив на ім`я продавця в AT "Перший український міжнародний банк" акредитив №КІЕІ318340618 на суму 111872,00 доларів США.

13 жовтня 2023 року продавець надав позивачу комерційний інвойс №ME-23-24-IN0031 для відвантаження товарів за ціною 36398,90 доларів США, декларацію про походження товарів №ME-23-24-IN0031, а також пакувальний лист до інвойсу №МЕ-23-24- IN0031.

29 жовтня 2023 року продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент СЕІ0292028.

07 грудня 2023 року перевізник компанія СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) виписав рахунок №UFIM0130249 для оплати позивачем наданих транспортних послуг у розмірі 1074,65 доларів США.

08 грудня 2023 року агент/виконавець ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" виписав рахунок проформу №б/н для оплати позивачем наданих транспортних послуг по перевезенню контейнера №GESUI377225 в розмірі 66009,96 грн.

15 грудня 2023 року позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №289 оплатив перевізнику компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) послуги перевезення в розмірі 2705,75 доларів США.

29 грудня 2023 року позивач ТОВ "Будпостач" платіжною інструкцією № на підставі рахунку проформи від 08 грудня 2023 року №б/н оплатив агенту/виконавцю ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна", як передоплату за послуги перевезення в розмірі 66009,96 грн.

05 січня 2024 року агент/виконавець ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" виписав рахунок №UAIM0385012, як підтвердження оплати позивачем наданих транспортних послуг в розмірі 66009,96 грн.

05 січня 2024 року для підтвердження витрат на транспортування товарів перевізник компанія СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) виписав позивачу довідку про транспортні витрати №14/02.

Також, 05 січня 2024 року для підтвердження витрат на транспортування товарів агент/виконавець ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" виписав позивачу довідку про транспортні витрати №21/01.

09 лютого 2024 року AT "Сенс банк" надав листа №6837-33.6/2024, яким підтвердив перерахування позивачем ТОВ "Будпостач" коштів перевізнику компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) як оплати послуг, зокрема зазначених в рахунку від 07 грудня 2023 року №UFIM0130249 у розмірі 1074,65 доларів США.

Відповідно до залізничної накладної УМВС від 07 січня 2024 року №2151-513986 товари були доставлені від порту Гданськ у Польщі до ТОВ "Західний контейнерний термінал" у м. Тернополі.

На підставі міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 09 лютого 2024 року №7225 товари були доставлені до Черкаської митниці.

10 лютого 2024 року позивач подав відповідачу митну декларацію №23UA38U0 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 36398,90 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №23UA38U0 декларант додав документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000035, виписаної відповідачем. а саме:

- Контракт від 04 серпня 2023 року №1615 між позивачем ТОВ "Будпостач" та компанією MEDALLAY EXPORTS (Індія);

- Прайс лист від 27 жовтня 2023 року щодо ціни товарів на умовах поставки FOB порт Mundra Індія Інкотермс 2020;

- Комерційний інвойс від 13 жовтня 2023 року №ME-23-24-IN0031 про відвантаження товарів на умовах поставки FOB порт Mundra Індія Інкотермс 2020;

- Декларацію про походження товарів від 13 жовтня 2023 року №ME-23-24-IN0031;

- Банківський платіжний документ акредитив від 20 вересня 2023 року №КІЕІЗ18340618, відкритий на ім`я продавця в AT "Перший український міжнародний банк" для оплати товарів на суму 111872,00 доларів США;

- Договір від 20 вересня 2022 року №20/09/22 між позивачем та перевізником компанією СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) для організації перевезення товару;

- Коносамент від 29 жовтня 2023 року №СЕІ0292028;

- Рахунок агента/виконавця ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" від 05 січня 2024 року №UAIM0385012 для оплати позивачем послуг при транспортуванні товарів;

- Рахунок перевізника компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) від 07 грудня 2023 року №UFIM0130249 для оплати позивачем послуг при транспортуванні товарів;

- Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 15 грудня 2023 року №289 про оплату перевізнику компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) послуги перевезення в розмірі 2705,75 доларів США;

- Довідку про транспортні витрати від 05 січня 2024 року №14/02 перевізника компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція);

- Довідку про транспортні витрати від 05 січня 2024 року №21/01 агента/виконавця "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна";

- Платіжну інструкцію від 29 грудня 2023 року № про оплату позивачем агенту/виконавцю ТОВ "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" як передоплату за послуги перевезення в розмірі 66 009,96 грн.;

- Залізничну накладну УМВС від 07 січня 2024 року №;

- Товарно-транспортну накладну CMR від 09 лютого 2024 року №7225;

- Лист від 09 лютого 2024 року №6837-33.6/2024 AT "Сенс банк" про перерахування позивачем коштів перевізнику компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція);

- Лист позивача від 10 лютого 2024 року про оплату товарів;

- Презентацію про товари;

- Витяги з бухгалтерської документації позивача ТОВ "Будпостач" щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні;

- Декларацію митної вартості.

10 лютого 2024 року відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1001150, у якому зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

10 лютого 2024 року, у відповідь на електронне повідомлення, позивач направив до митного органу листа, у якому зазначив, що всі наявні документи надані разом з митною декларацією.

10 лютого 2024 року Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000029/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів лещата за резервним методом на рівні 2,52 доларів США за кг.

Не погоджуючись з оспорюваним рішенням відповідача про коригування митної вартості, ТОВ "Будпостач" звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами першою - третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина сьома статті 55 МК України).

Положенням статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, колегія суддів зазначає слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, і це правильно встановлено судом першої інстанції, у графі 33 оспорюваного рішення, як підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості відповідач зазначив, що в наданих до митного оформлення рахунках відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження, тобто декларантом не надано митниці у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості.

Разом з тим, у рахунку перевізника компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) від 07 грудня 2023 року №UFIM0130249, а також у довідці про транспортні витрати від 05 січня 2024 року №14/02 перевізника компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) зазначені транспортні витрати, зокрема: портові витрати в порту призначення Гданськ Польща - 175,22 доларів США; контейнерне обслуговування в місці призначення - 5,48 доларів США; інспекція в порту Гданськ Польща - 5,48 доларів США; оформлення документації 60,00 доларів США; загальна сума транспортних витрат складає 1074,65 доларів США.

До вартості портових витрат в порту призначення Гданськ Польща в розмірі 175,22 доларів США включені послуги з вивантаження одного контейнера із судна та завантаження на залізничний транспорт.

Враховуючи, що товари поставлялися на умовах поставки FOB правил Інкотермс 2020, то вартість послуг по завантаженню товарів на судно в Індії здійснювалося за рахунок продавця.

Відповідачу разом з митною декларацією були надані довідки про транспортні витрати: довідка про транспортні витрати від 05 січня 2024 року №14/02 перевізника компанії СМА CGM S.A. (Марсель, Франція) в розмірі 1074,65 доларів США; довідка про транспортні витрати від 05 січня 2024 року №21/01 агента/виконавця "СМА СіДжиЕм Шиппінг Едженсіз Україна" в розмірі 49823,39 грн.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що митний орган не зазначив жодних сумнівів щодо розміру вартості послуг за перевезення товарів у розмірі 1074,65 доларів США та 49823,39 грн, зокрема що вартість таких послуг не відповідає дійсності, а тому доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, у графі 33 оспорюваного рішення Черкаської митниці, як підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості відповідач зазначив, що митниці не надано відомості про оплату згідно рахунку від 13 жовтня 2023 року №МЕ-23-24-IN0031, яка вже мала бути.

Поряд з тим, самі по собі обставини про ненадання відомостей про виконання акредитиву, тобто про перерахування АТ "Перший український міжнародний банк", у якому був відкритий акредитив, коштів на рахунок банку продавця не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у правомірності заявленої митної вартості та підстав, визначених у статті 53 МК України для витребування додаткових документів, тобто надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 11 червня 2019 року по справі №813/1755/17, зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Також, у графі 33 оспорюваного рішення митного органу, як підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості відповідач зазначив: "в поданій платіжній інструкції від 29.12.2023 № в графі призначення платежу зазначено "Передплата за послуги згідно рахунку-проформі №б/н від 08.12.2023", однак даний рахунок-проформа декларантом до митного оформлення не подавалась".

Поряд з цим слід зазначити, що самі по собі обставини неможливості ідентифікувати надану декларантом платіжну інструкцію від 29 грудня 2023 року № та відомості, які в ній містяться, з рахунком від 05 січня 2024 року №UAІМ0385012, не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати за транспортні витрати безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оспорюване рішення не містить, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження і визначення митної вартості товару за ціною договору.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року по справі №1.380.2019.001625, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані ТОВ "Будпостач" разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу не було підстав для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, отже рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів №UA902080/2024/000029/2 від 10 лютого 2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Черкаської митниці не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року та не можуть бути підставою для його скасування.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі №320/19105/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Ю.К. Черпак