Справа № 160/6796/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2025 рокуСправа №160/6796/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 -199 Навчальний центр про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.01.2025 року його було затримано працівниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_3 з підстав перебування у "розшуку" та доставлено до ВП №2 Прикорізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де складено протокол адміністративного затримання за ч.1 ст.261 КУпАП для подальшого складення та винесення постанови за фактом не з`явлення в ТЦК та СП за повісткою. В подальшому було з`ясовано, що даний факт оповіщення не відповідає дійсності, оскільки відсутні матеріали, які доводять, що позивача хтось оповіщав у спосіб передбачений законом. В подальшому позивача було доставлено до місцезнаходження відповідача та складено протокол за ч.1 ст.210-1 КУпАП, а також повідомлено про необхідність пройти військово-лікарську комісію. Позивач погодився, але повідомив, що має вади по здоров`ю та просив виписати повістку для збору документів та в подальшому проходження ВЛК. Представником відповідача було вилучено у позивача посвідчення про непридатність до служби у мирний час та обмежену придатність у воєнний та видано військовий квиток. Позивач зауважив, що військово-облікові дані ним були оновлені 11.07.2024 року у строки визначені законом, що підтверджується витягом з застосунку "Резерв+". В подальшому позивача відвезли до 199 навчального центру військової частини НОМЕР_1 на навчання, де він перебуває до цього часу та повторно проходить навчання, оскільки хворів та пропустив значну частину підготовки. Лише після посвідчення довіреності на ім`я дружини, нею було вжити заходи щодо встановлення дій та порядку мобілізації позивача та отримано наказ про призов та інші документи, серед якого був акт про відмову від проходження ВЛК від 04.01.2025 року. Зауважив, що згідно приписів законодавства, особи, які призиваються на військову службу під час мобілізації, проходять медичний огляд на предмет придатності несення військової служби. Отже, позивач під час мобілізації повинен був пройти медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби, проте такі вимоги законодавства виконані не були, оскільки позивача позбавили можливості пройти ВЛК. На підставі викладеного, позивач вважає наказ про призов його на військову службу під час загальної мобілізації в складі команди № НОМЕР_1 за №13 від 05 січня 2025 року протиправним, у зв`язку з порушенням порядку в частині мобілізації.
Разом із позовною заявою було подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військова частина НОМЕР_1 вчиняти певні дії щодо переміщення ОСОБА_1 до будь-якої військової частини з метою переміщення до іншої військової частини Збройних Силах України або інших військових формувань до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі про визнання дій протиправними щодо призову на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13.03.2025 року через систему "Електронний суд" до суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшли додаткові пояснення у справі. У письмових поясненнях представник третьої особи зазначив, що військова частина не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. 06.01.2025 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №6 позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 , а отже є військовослужбовцем. Звернув увагу на те, що матеріали позовної заяви не містять доказів підтвердження того, що станом на 06.01.2025 позивач заявляв про не бажання бути прийнятим на службу до військової частини НОМЕР_1 , що опосередковано свідчить про його згоду бути прийнятим на військову службу та згоду, щодо її проходження. В період проходження служби отримував належне грошове забезпечення. Видання спірного наказу створило нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008. Даними актами законодавства не передбачено скасування наказів про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан. Окрім того, накази про призов та зарахування до військової частини, як акти індивідуальної дії реалізовано їх застосуванням, а тому їх оскарження не є належним та ефективним. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. На підставі вищевикладеного, третя особа вважає, що скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 6 від 06.01.2025 в частині призначення та зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання службових обов`язків за посадою ніяким чином не вплине на правовий статус військовослужбовця військової служби по мобілізації ОСОБА_1 . Також командування військової частини НОМЕР_1 пропонує позивачу повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 після самовільного залишення військової частини та звернутися з рапортом та встановленим порядком завіреними копіями підтверджуючих документів з метою підтвердження підстав для звільнення з військової служби у разі не бажання останнього продовжувати військову службу.
24.03.2025 року через систему "Електронний суд" до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає вимоги позивача необґрунтованими і незаконними, а тому у задоволенні позовну просить відмовити у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 04 січня 2025 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був запрошений до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою уточнення облікових даних. При уточнені інформації через систему Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ним не пройдена військово-лікарська комісія, по встановленню групи придатності до військової служби. Останній раз уточнював облікові дані 24.09.2018 року (при постановці на військовий облік військовозобов`язаних). Відповідно до внесеної інформації до системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовозобов`язаний позивач відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не користувався, тобто підстав бути непризваним на військову службу під час мобілізації не мав. Під час перебування в приміщенні адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 від позивача жодних документів та інформації в усній формі, щодо його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації - не надходило, скарг на стан здоров`я працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 - не надходило. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.01.2025 року № 13 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний на військову службу під час загальної мобілізації. Крім цього, починаючи з 24.09.2018 року позивач умисно не виконував правила військового обліку, не проходив військово-лікарську комісію, не уточнював облікові дані, жодного разу не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку, що як наслідок свідчить про невиконання приписів законодавства України.
25.03.2025 року через систему "Електронний суд" до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він просить прийняти до розгляду змінений предмет позовних вимог в наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про призов військовозобов`язаного на військову службу під час загальної мобілізації у складі команди військової частини № НОМЕР_1 за №13 від 05 січня 2025 року у зв`язку з порушенням порядку в частині мобілізації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 );
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) (по стройовій частині) від 06.01.2025 року за №6 про зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 06.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 , без продовольчого атестату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виключити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) зі списків особового складу військової частини.
В обґрунтування заяви про зміну предмету позову представник позивача зазначив, що 14 березня 2025 року стороні позивача стало відомо про існування наказу №6 від 06.01.2025 року, який оприлюднила третя сторона подавши до суду письмові пояснення від 13.03.2025 року та долучивши його до матеріалів справи. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами (фактами) при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.
Окрім того, у додатках до заяви про заміну предмету позову представник позивача надав нову редакції позовної заяви та клопотання про заміну процесуального статусу сторони. Нова редакція позовної заяви обґрунтована доводами, аналогічними тим, що були викладені у першій редакції позовної заяви. Окрім того, представник позивача зазначив, що задоволення позовної вимоги до відповідача-1 не вирішить питання щодо захисту інтересів позивача в повному обсязі, а тому суд має надати оцінку та розглянути позовну вимогу до відповідача-2, як похідну, враховуючи постанову ВС від 06.09.2023 року у справі №140/6803/22. Також представник позивача посилався на доктрину "плодів отруйного дерева" та принцип "належного урядування".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року заяву представника позивача про зміну предмету позову у справі №160/6796/25 задоволено, позовні вимоги ОСОБА_1 прийняті до розгляду у новій реакції. Розгляд справи розпочато спочатку та призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Луговського Юрія В`ячеславовича про розгляд справи №160/6796/25 за правилами загального позовного провадження та проведення судового засідання в режимі відеоконференції - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 -199 Навчальний центр залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали.
На виконання вимог ухвали суду від 09.05.2025 року представник позивача направив заяву, в якій в т. ч. зазначив, що 25 березня 2025 року при поданні заяви про зміну предмета позову представником позивача адвокатом Луговським Ю.В. була долучена нова позовна заява з новими сторонами, а саме Відповідача-1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та Відповідача-2 Військової частини НОМЕР_1 -199 Навчальний центр про скасування наказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 року продовжено розгляд справи №160/6796/26. Клопотання ОСОБА_1 про заміну процесуального статусу сторони - задоволено. Змінено процесуальний статус Військової частини НОМЕР_1 -199 Навчальний центр, з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на другого відповідача. Прийнято до розгляду нову редакцію позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військова частина НОМЕР_1 -199 Навчальний центр про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 - НОМЕР_5 Навчальний центр строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
14.05.2025 року через систему "Електронний суд" до суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 з позовною заявою не погоджується та в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, аналогічними тим, що були викладені у письмових поясненнях Військової частини НОМЕР_1 . Відповідача-2 наголошував на тому, що військова частина не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. 06.01.2025 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 №6 позивач був прийнятий на військову службу та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 , а отже є військовослужбовцем. Матеріали позовної заяви не містять доказів підтвердження того, що станом на 06.01.2025 позивач заявляв про не бажання бути прийнятим на службу до військової частини НОМЕР_1 , що опосередковано свідчить про його згоду бути прийнятим на військову службу та згоду, щодо її проходження. В період проходження служби отримував належне грошове забезпечення. Видання спірного наказу створило нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008, якими не передбачено скасування наказів про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан. Окрім того, накази про призов та зарахування до військової частини, як акти індивідуальної дії реалізовано їх застосуванням, а тому їх оскарження не є належним та ефективним. Також командування військової частини НОМЕР_1 пропонує позивачу повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 після самовільного залишення військової частини та звернутися з рапортом та встановленим порядком завіреними копіями підтверджуючих документів з метою підтвердження підстав для звільнення з військової служби у разі не бажання останнього продовжувати військову службу.
19.05.2025 року судом зареєстровано заяву, яка надійшла від Військової частини НОМЕР_1 -199 та у якій зазначено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 6 від 06.01.2025 року відповідає вказаним вимогам, а саме: є персоніфікованим (в частині, що стосувалося Позивача), адресовані чітко визначеній особі позивачу, наявні індивідуальні приписи щодо позивача. Враховуючи вищевикладене наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині, що стосується Позивача є актом індивідуальної дії. Твердження представника позивача щодо триваючої дії наказу є необґрунтованими, оскільки постановка на продовольче та грошове забезпечення ніяким чином не впливає на дію наказу та його реалізації після видання. По- друге, твердження представника позивача щодо порушення принципу «належного врядування», отримання вигоди від протиправних дій, порушення прав людини, перевищення меж повноважень є необґрунтованими та безпідставними, оскільки представник позивача не надав до суду жодного належного та допустимого доказу протиправності в діях командування військової частини НОМЕР_1 . Представник позивача взагалі ніяким чином не обґрунтував та не надав суду належних доказів з посиланням на відповідні нормативно- правові акти чому у військової частини були відсутні підстави зараховувати позивача до списків військової частини. Представник позивача підтвердив неналежне дослідження відзиву на позовну заяву, оскільки обраний Позивачем спосіб захисту прав не передбачений законом, що конкретно зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду у справі 925/642/19. Більше того з моменту зарахування позивача на військову службу до військової частини НОМЕР_1 створилися нові правовідносини між військовою частиною та позивачем, що врегульовано Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008, в свою чергу скасування наказу про призов на військову службу позивача взагалі не передбачений нормами чинного законодавства.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з Резерв+ сформованого станом на 11.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був військовозобов`язаним та перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . Відомості щодо проходження ВЛК (постанова, дата ВЛК відсутні).
04 січня 2025 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був доставлений до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою уточнення облікових даних.
При уточнені інформації через систему Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та ним не пройдена військово-лікарська комісія, по встановленню групи придатності до військової служби. Останній раз уточнював облікові дані 24.09.2018 року (при постановці на військовий облік військовозобов`язаних).
Відповідно до внесеної інформації до системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що позивач відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не користувався, тобто підстав бути непризваним на військову службу під час мобілізації не мав. Доказів протилежного позивач до суду не надав.
Відповідно до Акту про відмову від отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії від 04.01.2025 року, складеного посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії та подальше прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з результатами проходження військово-лікарської комісії, для встановлення групи придатності для проходження військової служби. Акт відмови від отримання повістки військовозобов`язаному прочитаний в голос.
Позивач у позовній заяві зазначає, що погодився з проходженням ВЛК, але повідомив, що має вади по здоров`ю та просив виписати повістку для збору документів та в подальшому проходження ВЛК, однак отримав відмову, а в подальшому посадовою особою відповідача було складено Акт про відмову від отримання направлення на проходження військово-лікарської комісії від 04.01.2025 року. Жодних доказів на підтвердження наведених обставин до суду не надав.
Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.01.2025 року №13, солдат ОСОБА_1 був признаний та направлений для проходження військової служби під час загальної мобілізації військовозобов`язаних у команду № НОМЕР_1 .
Відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 " від 05.01.2025 року №63, команда направляється в розпорядження командира НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рекомендований до проходження військової служби.
Згідно з п.21 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2025 року №6, солдата ОСОБА_1 з 06.01.2025 року призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до військової частини і на всі види забезпечення та на триразове колтове забезпечення на вечерю з 06.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 без продовольчого атестату. Вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, з посадовим окладом 2470 гривень на місяць. Також наведеним наказом визначено виплачувати позивачу премію за особистий внесок в загальні результати служби у розмірі 650% посадового окладу та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8 %.
Відповідно до витягу з Резерв+ сформованого станом на 07.02.2025 року, категорія обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначена "Не військовозобов`язаний", підстави військовослужбовці, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відомості щодо проходження ВЛК: постанова ВЛК Придатний; дата ВЛК 04.01.2025 року.
Доказів проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії до суду не надано.
Вважаючи протиправними наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаного на військову службу під час загальної мобілізації у складі команди військової частини № НОМЕР_1 за №13 від 05 січня 2025 року у зв`язку з порушенням порядку в частині мобілізації ОСОБА_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2025 року за №6 про зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 06.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 , без продовольчого атестату ОСОБА_1 , з метою виключення його зі списків особового складу військової частини, позивач звернувся до суду з цим позовом,
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до сьогоднішнього часу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ). На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Відповідно до п.1 ст.5 Закону №3543-ХІІ організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Пунктом 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Як встановлено з матеріалів справи, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.01.2025 року №13, солдат ОСОБА_1 був признаний та направлений для проходження військової служби під час загальної мобілізації, військовозобов`язаних у команду № НОМЕР_1 .
Згідно з п.21 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2025 року №6, солдат ОСОБА_1 з 06.01.2025 року призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зарахований до військової частини і на всі види забезпечення та на триразове колтове забезпечення на вечерю з 06.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 без продовольчого атестату.
Позивач у позовній заяві просить визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 №13 від 05 січня 2025 року у зв`язку з порушенням порядку в частині мобілізації ОСОБА_1 та, як наслідок, визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2025 року за №6 про зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення на вечерю з 06.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 , без продовольчого атестату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) і зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити його зі списків особового складу військової частини.
Отже, позов подано з метою фактичного відновлення попереднього становища позивача стан військовозобов`язаного, оскільки ОСОБА_1 позбавили можливості пройти ВЛК, що, на його думку, свідчить про порушення порядку мобілізації.
Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур ОСОБА_1 надавав документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки від військової служби чи непридатності до військової служби. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач на момент проведення мобілізаційних процедур був заброньований в установленому порядку на період мобілізації.
За приписами частини першої статті 4 Закону №3543-ХІІ організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено випадки у яких військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та визначено категорію військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
З аналізу приписів ст.23 Закону №3543-ХІІ випливає висновок, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402, відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, (далі - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.2 глави 1 розділу I Положення №402 визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІI Положення №402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Відповідно до пункту 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення, яке формується в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або у паперовій формі за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Медичний огляд проводиться ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП…
Направлення у паперовій формі реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду. До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 «Про затвердження та скасування національних класифікаторів.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Відповідно до пункту 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного, за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час призову позивача на військову службу за мобілізацією не було встановлено придатності ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби, чим порушено процедуру призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Отже, у спірних правовідносинах порушеним є право позивача на належну процедуру його призову на військову службу під час мобілізації.

Водночас обраний позивачем спосіб захисту порушеного права втручатиметься в інші правовідносини, які врегульовані іншими правовими нормами і створюватиме ситуацію невиконуваності судового рішення.

У контексті вказаного варто наголосити, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду від 05 лютого 2025 року по справі №160/2592/23 при розгляді подібних до спірних правовідносин та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при розгляді цієї справи.

Також слід зазначити, що частина 9 статті 1 Закону №2232-XII визначає, що особи щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Тобто, норми чинного законодавства виділяють дві категорії осіб за своїм статусом - військовослужбовці та військовозобов`язані.

Відповідно вони мають різні за своїм змістом права та обов`язки.

Відтак, коли особа має статус військовозобов`язаного, то між нею та територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виникають спірні питання щодо його призову на військову службу, в межах яких вирішуються питання придатності особи до військової служби, право на відстрочку та наявності підстав для виключення особи з військового обліку.

В межах вирішення питань, пов`язаних з призовом на військову службу повинні вирішуватись і спори, які із цим пов`язані.

Тобто, з моменту прийняття рішення про мобілізацію та зарахування особи до списків військової частини процес призову закінчився та особа набула статусу військовослужбовця.

Тому рішення відповідачів, які були прийняті в межах призову, є реалізованими та вичерпали свою дію.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визначені статтею 26 Закону №2232-ХІІ. Позивач в межах поданого позову вимоги щодо звільнення з військової служби не заявляє.

Також суд наголошує на тому, що факт непроходження позивачем медичного огляду під час його призову не є свідченням непридатності позивача до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд приходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

В свою чергу, відповідачі належним чином довели відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідачів судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 -199 Навчальний центр про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса