Справа № 560/3364/25
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3364/25
РІШЕННЯ

іменем України

21 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)", в якому просить:

1. Винести Ухвалу суду про зобов`язання Відповідача перевести ОСОБА_1 з камери №05 корпуса довічного утримання в ЗВК-58 в іншу камеру на інший поверх даного корпуса.

2. Винести Ухвалу суду про визнання неправомірним та зобов`язання відповідача змінити графік Розпорядку дня в приміщеннях карцеру корпуса довічного утримання (змінити Підйом з 05:00 на 06:00 та відповідно відбій з 21:00 на 22:00) з метою унеможливлення порушення права на 8-ми годинний сон в камерах з загальними умовами тримання.

3. Винести Окрему Ухвалу суду про зобов`язання відповідача прийняти законом передбачені міри по переведенню та утримуванню психічно хворого засудженого Гаджули в спеціально призначеній для цього установі.

4. Стягнути з відповідача в якості компенсації нанесеної мені моральної шкоди кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, та зобов`язати перерахувати дані кошти на мій особистий рахунок в ЗВК-58.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відбуває покарання в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)". Вказує, що в ЗВК-58 на корпусі довічного утримання в камері №08 утримується засуджений Гаджула, який в силу свого психічного стану, сильно кричить вдень та вночі, чим порушує право позивача на 8-ми годинний сон, а вдень заважає займатися своїми справами, читати і т.ін., що в свою чергу негативно впливає на емоційний та фізичний стан позивача, призводить до роздратованості і т.ін. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та відшкодувати завдану такими протиправними діями та рішеннями відповідача моральну шкоду.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що розпорядок дня для засуджених державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", зокрема і ті, які утримуються приміщенні ДІЗО/ПКТ/ОК/карцері відповідає нормам кримінально-виконавчого законодавства та вимогам розділу VI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, тому підстав для змін в розпорядку дня установи не має. Також зазначає, що у позовній вимозі зазначені обґрунтування відшкодування моральної шкоди не відповідають дійсності, оскільки у позивача відсутні будь-які законні вимоги щодо переведення до камери та зміни розпорядку дня в установі, а також не було обґрунтовано наявність моральних страждань та заявлену суму моральної шкоди. В даному випадку державна установа по відношенню до позивача не вчиняла протиправних дій та не виходила за межі повноважень, передбачених кримінально-виконавчим законодавством. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій позивач просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Крім того, позивач заявив клопотання про призначення проведення судово-психіатричної експертизи стосовно засудженого Гаджули. Дослідивши подане клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки вказане клопотання не підтверджене жодними належними та необхідними доказами. При цьому обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення спору по суті. Враховуючи те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для проведення судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 05.03.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 06.01.2006 відбуває покарання в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)".

Засуджений ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі та з внесеними змінами до них.

Вважаючи протиправними дії адміністрації виправної колонії щодо ігнорування та умисного порушення норм національного законодавства України шляхом утримання ув`язненого в невідповідних умовах, чим створює моральний та психологічний тиск на позивача та інших ув`язнених та порушує право позивача на 8-ми годинний сон, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно зі статтею 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Статтею 2 КВК України визначено, що кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 КВК України встановлено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань (стаття 5 КВК України).

Основи правового статусу засуджених визначає стаття 7 КВК України, відповідно до якої держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Дискримінація засуджених за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками забороняється.

Відповідно до абзаців 1, 3 частини 3 статті 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок , умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідпосин з іншими засудженими, персоналом колоні, та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018 №2823/5 (далі - Правила), які обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Відповідно до частини 1 статті 9 КВК України засуджені зобов`язані.

- виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;

- виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;

- ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи покарань, а також до інших засуджених;

- з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до частини 1 статті 102 КВК України, це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених, постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу, роздільне тримання різних категорій засуджених і персоналу; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії, зміну умов тримання засуджених.

Суд встановив, що засуджений ОСОБА_1 відбуває міру покарання в державній установі "Замкова виправна колонія (№58)" та перебуває в камері №5 сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі.

Відповідно до статті 150 КВК України чоловіки, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, вибувають покарання у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки.

Засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджних та осіб, узятих під варту, в окремих камерах, залежно від жилої площі, психологічної сумісності проживання за визначенням адміністрації установи виконання покарань.

Згідно статті 151 КВК України за заявою засудженого та в інших необхідних випадках з метою захисту засудженого від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи запобігання вчиненню злочину або при наявності медичного висновку за постановою начальника колонії його можуть тримати в одиночній камері.

Суд встановив, що в матеріалах справи міститься довідка від 19.03.2025, видана медичною частиною №58 про те, що в установі не утримуються засуджені, які за станом здоров`я потребують постійного психіатричного нагляду та складають загрозу для інших засуджених.

Отже, доказів посягань на життя та здоров`я позивача з боку засуджених під час відбування покарання у камері №5 сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, а також інших законних причин для переведення ОСОБА_1 до іншої камери суд не встановив.

Щодо зміни графіку розпорядку дня установи, суд зазначає, що в державній установі "Замкова виправна колонія (№58)" організовано суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.

Розпорядок дня для засуджених установи затверджується наказом начальника установи та відповідає вимогам статті 129 КВК України та вимогам розділу VI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

На 2025 рік діє розпорядок дня для засуджених державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" затверджений наказом №58/ОД-24 від 24.01.2024 та доведений до відома всіх засуджених.

Відповідно до розділу VI Правил розпорядок дня складається з підйому, туалету, фізичної зарядки, приймання їжі, розводу на роботу, перебування на виробництві та навчанні, перевірки наявності засуджених, проведення виховних, культурно-масових та спортивно-оздоровчих заходів тощо. При цьому передбачаються безперервний 8-годинний сон засуджених і надання їм вільного часу не менше ніж дві години.

Розпорядок дня установи передбачає порядок та час роботи всіх підрозділів, об`єктів та дільниць установи, у тому числі ДІЗО, ПКТ, секторів середнього і максимального рівнів безпеки, дільниці слідчого ізолятора, їдальні, перукарні, лазні, пральні, крамниці.

Розпорядок дня, розроблений відповідно до типового розпорядку дня засуджених (додаток 8), затверджується наказом начальника установи виконання покарань, узгоджується з начальником міжрегіонального управління, доводиться до відома засуджених і персоналу та розміщується на стенді в черговій частині, місцях цілодобового несення служби черговою зміною, місцях надання побутових послуг засудженим, відділеннях соціально-психологічної служби КПП між житловою і виробничою зонами, а також кімнатах очікування громадян, які прибули на побачення.

Розпорядок дня засуджених, які тримаються в ДПК, ПКТ (ОК), карцерах і ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, встановлюється окремо.

Враховуючи вищенаведене та те, що розпорядок дня для засуджених державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", зокрема і ті, які утримуються в приміщенні ДІЗО/ПКТ/ОК/карцері відповідає нормам кримінально-виконавчого законодавства та вимогам розділу VI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, тому підстав для змін в розпорядку дня установи не має.

Отже, врахувавши встановлене, суд дійшов висновку, що адміністрація Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" діяла у спосіб та межах чинного законодавства із врахуванням фактичних обставин.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржені дії суб`єкта владних повноважень є правомірними, вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з урахуванням всіх обставин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки в межах досліджуваних правовідносин судом не встановлено протиправних дій відповідача відносно позивача, а позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від позовних вимог про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги постановити окрему ухвалу про зобов`язання відповідача прийняти законом передбачені міри по переведенню та утримуванню психічно хворого засудженого Гаджули в спеціально призначеній для цього установі, суд вказує на безпідставність вказаної вимоги та зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Вказана стаття дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.

Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Оскільки в межах досліджуваних правовідносин судом не встановлено протиправних дій відповідача відносно позивача, у задоволенні вимоги постановити окрему ухвалу про зобов`язання відповідача вчинити дії суд відмовляє.

Передбачені статтею 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання протиправними, скасування наказів, визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 травня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Замкова виправна колонія (№ 58)" (вул. Гагаріна, 2, м.Ізяслав, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, 30300 , код ЄДРПОУ - 08564771)

Головуючий суддя В.В. Матущак