Справа № 420/11761/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (сформований в системі «Електронний суд» 18.04.2025 року) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд (ст.287 КАС України):

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.04.2025 ВП № 73305089 про накладення штрафу у розмірі 5100грн;

судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалами суду:

- від 23.04.2025 року адміністративний позов залишено без руху;

- від 05.05.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 20.05.2025 року; витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №73305089; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 ; встановлено третій особі строк для надання пояснень 5 днів з дня отримання копії ухвали (разом із підтверджуючими доказами).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що14.04.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.04.2025 ВП №733050089 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. Станом на квітень 2025 року за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 включно. Виплата нарахованої доплати у сумі 2405195,37грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

12.05.2025 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 73305089 з примусового виконання вимог виконавчого листа по справі №420/3746/21, виданого 31.10.2023 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки від 09 липня 2020 року №5-1809/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України із розрахунку 90% грошового утримання суддів, з урахуванням виплачених сум. 13.11.2023 керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закон №1404-VIII державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом, боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду. 13.11.2023 відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону №1404-VIII державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону №1404-VIII - 26800,00 грн. 13.11.2023 держаним виконавцем керуючись ст. 42 Закону №1404-VIII та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення та додатки до нього. Зазначеним листом, серед іншого, повідомлено наступне: «…Рішенням від 14.08.2023 ОСОБА_1 виконано перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020. Загальна сума доплати за період з 19.02.2020 по 31.08.2023 складає 2405195, 37 грн. За результатами опрацювання та перевірки наданих на адресу відділу відомостей встановлено, що рішення суду в частині виплати суми коштів, нарахованих на виконання рішення суду за період з 19.02.2020 по 31.08.2023 складає 2405195, 37 не виконано без поважних причин. 11.04.2025 у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем відділу керуючись вимогами статей 63,75 Закону №1404-VIII винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Разом з відзивом відповідач надавав суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП №73305089.

15.05.2025 року від ГУ ПФ України в Одеській області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі.

У судове засідання 20.05.2025 року представники учасників справи не з`явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Керуючись приписами ч.9 ст. 205 КАС України, судом продовжено розгляд справи в письмовому провадженні, оскільки згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Постановою Верховного Суду від 06.07.2023 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 року у справі №420/3746/21 та зобов`язано Головне управління провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки від 09 липня 2020 року №5-1809/20, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України із розрахунку 90% грошового утримання суддів, з урахуванням виплачених сум.

14.08.2023 року у справі 420/3746/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 19.02.2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.17-19).

31.10.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/3746/21.

13.11.2023 року за заявою стягувача відкрито виконавче провадження ВП №7330508 з виконання виконавчого листа №420/3746/219 (а.с.15-16); вказано боржнику про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 19.02.2020 року по 16.04.2024 року сума пенсії 127696, 50 грн(а.с.17-19).

Листом від 20.11.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило на лист Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з постановою від 13.11.2023 року ВП №733050089, що на виконання Постанови Верховного Суду від 06.07.2023 по справі №420/3746/21 рішенням від 14.08.2023 ОСОБА_1 виконано перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020. Розмір пенсії з 19.02.2020 становить 127696,50 грн. Загальна сума доплати за період з 19.02.2020 по 31.08.2023 складає 2405195,37грн. Інформацію про виконання рішення суду по справі №420/3746/21 Головним управлінням внесено до Реєстру судових рішень. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України. Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління не має. Станом на 14.11.2023 заборгованість за рішенням суду, які виплачуються за рахунок коштів державного бюджету погашено по 20.09.2020 року. Таким чином, Постанову Верховного Суду від 06.07.2023 по справі №420/3746/21 виконано в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (а.с.12-13).

В додатки до листа були надані копії перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

11.04.2025 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73305089 за невиконання вимог виконавчого листа №420/3746/21, виданого 31.10.2023 року Одеським окружним адміністративним судом на боржника Головне управління Пенсійного фонду України накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.43-46).

Постанова прийнята на підставі ст.ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження» та в ній, зокрема зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії, однак сума доплати не здійснена. ГУПФ України в Одеській області не надано належних доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу. Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованої доплати пенсії не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами. Здійснення розрахунку на доплату пенсії с лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі. Окрім цього, до відділу не надано доказів внесення Головним управлінням інформації про виконання рішення до автоматизованої бази даних обробки пенсійної документації. Більше того, не надано належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, не надано інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили. Отже, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення; невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин. Боржник вказує, що ним на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії, але погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. На підтвердження викладених обставин представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано протоколи перерахунку пенсії, розрахунок на доплату. Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено лише нарахування доплати до пенсії, проте здійснення нарахування є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі відповідно до його змісту, а саме про вжиття всіх можливих заходів відповідно до закону для його виконання. Посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось (а.с.45-46).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 4, 8 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , але погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

На підтвердження викладених обставин представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано тільки перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 (а.с.17-19).

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено лише нарахування ОСОБА_1 доплати до довічного грошового утримання судді, проте здійснення нарахування є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі відповідно до його змісту, а саме про вжиття всіх можливих заходів відповідно до закону для його виконання.

Посилаючись на внесення суми доплати ОСОБА_1 за період з 19.02.2020 року по 31.08.2023 року у сумі 2405195,37 грн. та облік цієї суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин ані державному виконавцю, ані суду.

Згідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Тобто, приписами чинного законодавства чітко визначено, що одним із завдань Головного управління Фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, та здійснення з цією метою перерозподілу коштів між районами (містами).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до органу Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати нарахованої доплати ОСОБА_1 за постановою Верховного Суду.

Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду у справі №420/3746/21, зокрема щодо відсутності фінансування, позивачем до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось.

Суд звертає увагу, що ані держвиконавцю, ані з позовною заявою не були надані докази того, що сума доплати ОСОБА_1 була внесена в реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, та поставлена у відповідну чергу, на що позивач покликається у позовній заяві.

З огляду на це, не можна вважати, що аргументи позивача стосовно відсутності фінансування з бюджету для виконання рішення суду взагалі є доречними, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату.

Невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування позивачем суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням.

Боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав, такі докази не надані і суду.

Відсутність повної інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надішли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про непрозорість процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення саме в конкретному виконавчому провадженні. При цьому обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та достатні докази цього.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку із недоведеністю його вимог.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Підстави для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору за рахунок відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.287, 293 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 272 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, адреса: вул. Розумовська, буд.37, м.Одеса, 65091);

Третя особа: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя М.М. Аракелян

.