Справа № 400/11526/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11526/24

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар Афанасенко Ю.М.,

за участю: представника позивача адвоката Зотікова С.Є.,

представника відповідача Радчича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Одесі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 400/11526/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2024 №703,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ Агрофірма "Ільницьких" звернулось до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 12.11.2024 № 703, яким ТОВ АГРОФІРМА ІЛЬНИЦЬКИХ визначено грошове зобов`язання з ПДВ в сумі 455 733,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 113 933,25 грн.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 10 березня 2025 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 12.11.2024 № 703.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" судовий збір у сумі 6 836,00 грн. (сплачений платіжною інструкцією № 615 від 03.12.2024.

13.03.2025 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 50 000 грн.

В обґрунтування заяви позивач послався на те, що сторонами за договором про надання правничої допомоги від 02.12.2024 № 02/12-24 від 13.03.2025 визначено, що ТОВ Агрофірма "Ільницьких" підлягає сплаті сума гонорару адвокату в фіксованому розмірі 50 000,00 грн.

Миколаївський окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 26 березня 2025 року заяву представника позивача задовольнив частково.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" витрати на правничу допомогу у сумі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Не погоджуючись з даним рішенням, представник Головного управління ДПС у Миколаївській області та Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Головного управління ДПС у Миколаївській області зазначено, що додаткове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Апелянт акцентував, що суд першої інстанції не врахував те, що документи надані позивачем у цій адміністративній справі вказують на необґрунтованість витрат на оплату послуг адвоката, а тому - на безпідставність заяви про відшкодування витрат на правову допомогу. Жодного впливу на репутацію платника чи його представника судова справа не має, як і жодного резонансу в суспільстві, що могло би вказувати на її складність чи значущість.

Водночас апелянт зазначив, що виходячи з фінансового стану державного органу під час воєнного стану, заявлений представником позивача розмір судових необґрунтованим і таким, що не відповідає критеріям ч.5 ст.134 КАС України.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" , враховуючи що розмір витрат позивача на правничу допомогу 50 000,00 грн. є документально підтвердженим, відповідає критичному значенню спору для позивача та фактично виконаному обсягу роботи адвоката, включаючи вивчення значного обсягу документів, підготовку позовних матеріалів та ведення справи в суді, особисту участь в судових засіданнях, виконання позивачем вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, та відсутність у додатковому рішенні суду першої інстанції належного мотивування для настільки мізерної суми відшкодування відповідних витрат, що взагалі нівелює правове значення такого відшкодування - вважає додаткове рішення незаконним та необґрунтованим.

З урахуванням наведеного позивач просив змінити додаткове рішення від 26.03.2025 року у справі № 400/11526/24 та стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Ільницьких» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвокат в адміністративному суді першої інстанції в сумі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За правилами частини 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18.

Пунктами 4, 6 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені Законом.

Статтею 30 цього закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розум ним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалась відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2024 № 02/12- 24 укладеного між ТОВ Агрофірма «Ільницьких» та адвокатом Зотіковим Сергієм Євгеновичем.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив копії документів, що підтверджують відповідні витрати позивача:

- Договору про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2024 № 02/12- 24 таж ТОВ Агрофірма «Ільницьких» та адвокатом Зотіковим Сергієм Євгеновичем;

- рахунку Адвоката № 03/12-24/1 від 03.12.2024 про сплату частини гонорару (авансу) за надання правничої допомоги адвоката згідно п.п.(а) п. 3.1. Договору в розмірі 15 000,00 грн.,

- платіжної інструкції Агрофірми від 03.12.2024 № 614 про сплату 15 000,00 грн. за ведення справи за позовом до ГУ ДПС про скасування податкове повідомлення- рішення від 12.11.2024 року № 703,

- акту здачі-приймання послуг із правничої допомоги від 13.03.2025 згідно Договору про надання професійної правничої допомоги, згідно з яким Агрофірмою були прийняті надані Адвокатом послуги з правничої допомоги з ведення даної справи в Миколаївському окружному адміністративному суді на суму 50 000,00 грн., сплачено за вказані послуги - 15 000,00 грн., та підлягає сплаті - 35 000,00 грн.;

- рахунку Адвоката № 02/12-24-2 від 13.03.2025 про сплату гонорару за надання правничої допомоги адвоката в розмірі 35 000,00 грн.

Згідно п. 3.1. Договору, гонорар за надання правничої допомоги за Договором на етапі розгляду справи в суді першої інстанції (Миколаївському окружному адміністративному суді) визначається Сторонами у фіксованому розмірі (незалежно від кількості витрачених Адвокатом годин), та складає 50 000,00 грн., та підлягає сплаті на підставі рахунків Адвоката в наступному порядку:

(а) 15 000 грн. - не пізніше п`яти днів з дня підписання цього Договору;

(б) 35 000 грн. - не пізніше тридцяти днів з дня прийняття рішення по суті спору Миколаївським окружним адміністративним судом.

Правнича допомога на даному етапі розгляду справи (оскарження ППР в Миколаївському окружному адміністративному суді) вважається наданою належним чином з моменту винесення судом рішення по суті спору, незалежно від того, яке рішення прийме суд, та чи буде подано на рішення суду апеляційну та/або касаційну скаргу.

На виконання Договору, позивачем сплачена Адвокату платіжною інструкцією від 03.12.2024 № 614 частина гонорару (аванс) за ведення даної справи в суді першої інстанції, в сумі 15 000,00 грн., згідно рахунку від 03.12.2024 № 03/12-24/1.

Актом здачі-приймання наданих послуг з правничої допомоги від 13.03.2025 підтверджено надання Адвокатом послуг з правничої допомоги згідно Договору на суму 50 00,000 грн., а саме:

- вивчення наданих Клієнтом документів, що стосуються спірних правовідносин - щодо прийняття ГУ ДПС у Миколаївській області податкового повідомлення-рішення (далі - ППР) № 703 від 12.11.2024, яким Клієнту визначено грошове зобов`язання з ПДВ в сумі 455 733,00 грн. та штрафними санкціями 113 933,25 грн., загалом на суму 569 666,25 грн.;

- підготовка та подання до Миколаївського окружного адміністративного суду позовної заяви Клієнта до відповідача - Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування ППР № 703 від 12.11.2024, з усіма необхідними додатками, в тому числі копіями документів що підтверджують позов;

- ведення в Миколаївському окружному адміністративному суді справи № 400/11526/24 за позовом Клієнта до відповідача ГУ ДПС у Миколаївській області, про скасування ППР № 703 від 12.11.2024, в тому числі вивчення відзиву ГУ ДПС на позов, участь Адвоката в судових засіданнях Миколаївського окружного адміністративного суду 24 лютого і 10 березня 2025 року;

- роз`яснення Клієнту, що 10.03.2025 судом прийнято рішення у справі № 400/11526/24, яким позов до ГУ ДПС у Миколаївській області задоволено, а ППР № 703 від 12.11.2024 - визнано протиправним і скасовано, стягнуто на користь Клієнта судові витрати по сплаті судового збору. Зауваження Клієнта до роботи Адвоката відсутні.

Адвокатом, відповідно до п.п.(б) п.3.1. Договору, виставлений Клієнту рахунок 02/12- 24-2 від 13.03.2025 про сплату гонорару за надання правничої допомоги адвоката в розмірі 35 000 грн. (що підтверджено актом наданих послуг).

Досліджуючи вищезазначені документи, колегія суддів встановила, що надані позивачем докази можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів.

Водночас, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що розмір витрат на правову допомогу на рівні 50 000 грн. є не співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Відповідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.

Щодо посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не врахував те, що виходячи з фінансового стану державного органу під час воєнного стану, заявлений представником позивача розмір судових необґрунтованим і таким, що не відповідає критеріям ч.5 ст.134 КАС України, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги наведені доводи податкового органу, наслідком чого було зменшено розмір витрат на правову допомогу з 50 000 грн до 3028 грн.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним додатковим рішенням.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ТОВ Агрофірма «Ільницьких» колегія суддів зазначає про те, що питання розподілу судових витрат окрім іншого пов`язане також із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 грудня 2018 року справа №826/856/18.

Оцінюючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги представника позивача колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Таким чином, заявлені представником позивача до відшкодування 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з ГУ ДПС у Миколаївській області становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат є не співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Колегія суддів акцентує увагу, що правнича допомога, яка складається із усного та письмового консультування клієнта, збирання доказів для підготовки позовної заяви за своєю природою входить до послуг зі складання позовної заяви, що передбачає вивчення та опрацювання необхідної кількості документів, аналіз законодавства та судової практики, підготовку правової позиції та узгодження її з Клієнтом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із доводами позивача про наявність факту надання адвокатських послуг, проте, з урахуванням саме складності справи, наданням адвокатом певного обсягу послуг під час збирання документів, співмірною є сума, яка підлягає стягненню - 10 000,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивача шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно положень статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо наявності правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте судом першої інстанції не було враховано принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні в частині суми, яка підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Керуючись статтями 139,308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" задовольнити частково.

Додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 400/11526/24 змінити в частині визначення суми, яка підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Викласти резолютивну частину додаткового рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року в такій редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" (вул. Степова, 1, с. Токарівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55131, ідентифікаційний код 32093798) витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч)»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Дата складення і підписання повного тексту судового рішення 23 травня 2025 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик