Справа № 474/222/25
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2025-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/222/25
Провадження № 2-а/474/7/25
Рішення

Іменем України

19.05.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стужука Віталія Юрійовича, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

17.03.2025р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, після залучення співвідповідача 17.04.2025р., до лейтенанта поліції Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стужука Віталія Юрійовича (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення бе6зпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4219674 від 07.03.2025р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.03.2025р. біля 18 год. 37 хв. він керував автомобілем Audi А4 b6 2001р. по вул. Перемоги в смт Врадіївка Первомайського району Миколаївської області. Був зупинений екіпажем патрульної поліції, поліцейські повідомили, що він ніби то їхав з недостатньо освітленим заднім номерним знаком. Позивач надав останнім посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, зауважив, що на його автомобілі достатньо освітлений номерний знак, щоб його можна було чітко розгледіти у темну пору доби. Однак поліцейські склали постанову серії ЕНА № 4219674 від 07.03.2025р. Позичав не погоджується з тим, що він скоїв адміністративне правопорушення та з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки даного правопорушення він не вчиняв. Постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення він не вчиняв, номерний знак був добре освітлений, лампочки горіли. Вказує, що такого складу правопорушення як недостатньо освітлений номерний знак взагалі не передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. До того ж, оскаржувана постанова була винесена патрульним щодо транспортного засобу Ford focus з номерним знаком НОМЕР_1 та власника цього ж автомобіля ОСОБА_2 . Позивачу не відомо хто ця особа, і автомобілем Ford focus він жодного разу не керував. 07.03.2025р. під час зупинки патрульними позивач перебував на власному автомобілі Audi А4 b6 2001р. з номерним знаком НОМЕР_2 . Крім того, доказів того, що державний номерний знак авто був неосвітлений, що не давало змоги розпізнати його номер та літери у темну пору доби, патрульний поліцейський не надав. Послався також та те, що у постанові невірно зазначена адреса його проживання, бо він проходить службу у ЗСУ та фактично проживає у військовій частині.

29.04.2025р. представниця відповідача 2 Нофенко М.В. надала до суду Відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні позову. В додатки до відзиву надала диск з відеозаписом 000000__0015В.МР4. Обгрунтовуючи заперечення проти позову послалася на те, що 07.03.2025р. о 18 год. 37 хв. в сел. Врадівка по вулиці Перемоги, в районі будинку 2-А, під час несення добового чергування було помічено транспортний засіб AUDI A4 b6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого здійснив керування транспортним засобу в темний час доби з неосвітленим державним номерним знаком, що порушувало п. 2.9.в та 30.2 Правил дорожнього руху України. Водієві було роз`яснено причину зупинки та винесено відносно нього постанову серії ЕНА № 4219674 від 07.03.2025р. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В ході розгляду адміністративних правопорушень поліцейським Стужуком В.Ю., було встановлено, що водієм транспортного засобу засіб AUDI A4 b6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 . Абзацом 3 пункту 30.2 Правил дорожнього руху України забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені. Відповідно до частини першої ст. 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу з перевернутим чи неосвітленим номерним знаком - заборонена. Тобто, відповідно до чинного законодавства забороняється керування транспортним засобом з номерним знаком, символи, неосвітлені в темну пору доби. Відповідно до відеозапису, чітко видно, що номерний знак є неосвітленим, навіть з близької відстані не можливо чітко розрізнити його символи. Крім того, на відеозаписі наданого до суду зазначена розмова позивача з поліцейським під час якої останній визнав правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та намагався домовитись з представником правопорядку - попередження. З приводу посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові зазначена невірна адреса проживання правопорушника, то звертаю увагу суду на те, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сама вказує адресу свого проживання, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_1 навмисно ввів в оману поліцейського. Що стосується посилання ОСОБА_1 на те, що в постанові про притягнення його до адміністративного правопорушення зазначений транспортний засіб Ford focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то вказана постанова була винесена шляхом вводу даних ( а саме номерного знаку) до службового планшету, в якому при технічній помилці в цифрі автоматично підтягнувся інший транспортний засіб. Послалася як на підставу своїх заперечень і на практику Апеляційного суду Полтавської області.

У судовому засіданні 16.04.2025р. позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. У судові засідання 17.04.2025р. та 19.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас 16.04.2025р. звертався на адресу суду із заявою, про розгляд без його участі справи, яка призначена на 17.04.2025р.

У судовому засіданні 16.04.2025р. відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково. Пояснив, що у планшеті відбуваються технічні збої, що унеможливлює складання адміністративних матеріалів, адміністративних постанов. Він передивився оскаржувану постанову, яку він же і складав, оскільки людина стверджує про невірні дані автомобіля. Так, дану постанову він не перевірив, бо як би побачив, то міг би внести змінив в електронному виді на планшеті, однак не перевірив та не вніс. У судові засідання 17.04.2025р. та 19.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, однак в ході судового розгляду 16.04.2025р. просив закінчувати розгляд справи у його відсутність.

Представниця відповідача 2 Нофенко М.В. в судове засідання призначене на 19.05.2025р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 268 КАС України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. З заявами чи клопотаннями на адресу суду не зверталася.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

07.03.2025р. о 18:37:06 год. поліцейським відділення поліції № 2 (сел. Врадіївка) Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Стужуком В.Ю. стосовно позивача складено постанову серії ЕНА № 4219674, в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціальних технічних засобів, в якій зазначено:

- особу, щодо якої розглядається справа як ОСОБА_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_3 ;

- транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номерний знак, належність) як Ford focus НОМЕР_1 ОСОБА_2 ;

- час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 07.03.2025р. о 18:37: 21 с-ще Врадіївка вул.Перемоги 2А водій керував автомобілем, при цьому на автомобілі був недостатньо освітлений задній державний номерний знак, чим порушив п.30.2 ПЛР (порушення заборони зміни дизайн номерного знаку, нанесення додаткових позначок, закривати їх);

- статтю, частину статті КУпАП як ч.1 ст. 123-1 КУпАП;

- прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу - як штраф 1 190 грн.

У графі 7 постанови серії ЕНА № 4219674 До постанови додається додатком вказано - показання технічного засобу, інші матеріали справи, відео з нагрудної камери поліцейського.

На CD-R диску, наданого представницею відповідача наявний відеозапис з буквенно-цифровими позначками DSJ-000, який розпочинається з часової позначки 2025/03/07 18:31:08год на якому зафіксовано рух транспортного засобу та на 18:31:11год. подається звуковий сигнал про зупинку. На часовій позначці 18:31:37 поліцейський запитує водія чому їде на дальньому світлі фар, на що водій відповідає, що щойно завівся та не налаштував. Також на з`ясування поліцейського (18:32:39) звідки водій, він відповідає, що з Сирове, ОСОБА_4 , також вказує, що є військовим та на вимогу поліцейського надає якісь документи. Після цього поліцейський оголошує водієві права передбачені ст. 268 КУпАП та Конституцією України, а на з`ясування водія за що притягується, поліцейський відповідає, що зараз скаже. Номерний знак на протязі всього відео продивляється частково ВС51**РЕ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 Audi A4, д.н.з. НОМЕР_2 , синього кольору зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

У довідці про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 місцем проживання позивача значиться с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

Відповідно до довідки № 1193 від 07.03.2025р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_5 з 13.08.2023р. по теперішній час.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.ч. 2, 4, 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті (найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення), повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Згідно статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. № 1395 (далі - Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі У випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення. (стаття 285 КУпАП).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 2.9. в ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

- не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно із ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, з вищенаведених норм законодавства, вбачається, що зазначення поліцейським інформації про місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортного засобу (марки та моделі автомобіля) є обов`язковим реквізитом, який повинна містити постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, у судовому засіданні 16.04.2025р. поліцейським Стужуком В., яким була винесена оскаржувана постанова, не заперечувався факт невірного зазначення в оскаржуваній постанові марки та моделі автомобіля, його номерного знаку та власника.

Враховуючи наведене вище, а також приписи ст. 280 КУпАП, суд приходить до висновку, що в рамках цих правовідносин поліцейським під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та складення постанови допущено процедурні порушення, які виявилися у неправильному (неповному) з`ясуванні обставин в частині встановлення (правильного зазначення) марки автомобіля, його номерного знаку та власника, оскільки ці обставини, мають ключове значення при встановленні чи спростуванні факту допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху.

При цьому, суд зазначає, що зазначення в спірній постанові транспортного засобу, марки, моделі, реєстраційного номерного знаку, належності як Ford focus НОМЕР_1 ОСОБА_2 , не може вважатися описками.

В межах спірних правовідносин, описка (помилка) стосується встановлення транспортного засобу, його марки, моделі, реєстраційного номерного знаку, належності, правильне визначення якого має визначальне значення.

Що підтверджується і наданим судом представницею відповідача CD-R диском відеозапису на якому протягом усього часу відеозапису фіксується номерний знак транспортного засобу як НОМЕР_6 , а не Ford focus НОМЕР_1 . Ним же також спростовуються і доводи представниці відповідача про невірне зазначення позивачем адреси свого місця проживання, що було покладено в оскаржувану постанову, оскільки на відео зафіксоване, як водій повідомляє, що він з Сирове, надає на вимогу поліцейський документи.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином оскаржувана постанова в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (пп. в п. 2.9 ПДР України) є незаконною та підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

А тому позов в частині заявлення вимоги до відповідача 2 (ГУНП в Миколаївській області) підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон) національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції (ч. 1 ст. 13 Закону).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону, територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

В свою чергу, згідно з визначенням, яке міститься у ч. 1 ст. 17 Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 121-3 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 121-3 КУпАП, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції.

Частиною 4 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексу адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, відповідний поліцейський не може набувати статусу самостійного відповідача у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, за положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 121-3 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 року № 724/716/16-а, від 17.09.2020р. у справі № 742/2298/17.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, а також зазначив, що зміст ст. 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує вищенаведеного висновку.

В ракурсі зазначеного вище слід також зазначити, що згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

За таких обставин, оскільки адміністративний позов заявлено до співробітника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стужука В.Ю., який є неналежним відповідачами у даній справі, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог саме до цього відповідача.

Щодо наданого до відзиву на позовну заяву рапорту складеного поліцейським Стужуком В.Ю., то він не береться судом до уваги, так як не відповідає критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, зокрема складений зацікавленою особою (поліцейським) та не містить дати його складання, щоб давала змогу ідентифікувати його як такий, що складений під час розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови щодо позивача.

Згідно ст. 139 КАС України судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 605 грн. 60 коп., слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стужука Віталія Юрійовича, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4219674 від 07.03.2025р. за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, - закрити.

У задоволенні позовних вимог до лейтенанта поліції Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Стужука Віталія Юрійовича - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 23 травня 2025 року

Суддя Ф.Г. Сокол