Справа № 160/23978/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23978/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. (суддя Рищенко А.Ю) в адміністративній справі №160/23978/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у не зарахуванні до його загального страхового стажу періодів роботи з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р. та з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р. за трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до його загального страхового стажу вказані періоди роботи та здійснити перерахунок йому пенсії за віком із дати призначення - 11 листопада 2019 р.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2024 р. повідомлено, що на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р., оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення неможливо визначити назву підприємства; період роботи з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р., оскільки запис про звільнення завірено печаткою колишньої УРСР, крім того в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування інформація за зазначений період роботи відсутня. Недоліки заповнення трудової книжки, не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, а обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі їх сплату законом покладено на страхувальника.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що з 11 листопада 2019 р. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28 квітня 1978 р., до страхового стажу не зараховано період роботи в науково технічному комплексі "Імпульс" з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р., оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою колишньої Української РСР.

У поданому представником ОСОБА_1 письмовому відзиві на апеляційну скаргу вказано про необхідність залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив обгрунтовано доводами, які аналогічні тим, що вказані в позовній заяві.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що з 11 листопада 2019 р. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 20 серпня 2024 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо його пенсійного забезпечення.

Листом від 28 серпня 2024 р. було повідомлено, що на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28 квітня 1978 р., до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р., оскільки на печатці, якою завірено запис про звільнення неможливо визначити назву підприємства; період роботи з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р., оскільки запис про звільнення завірено печаткою колишньої УРСР, крім того в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування інформація за зазначений період роботи відсутня.

У прийнятому рішенні суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності у відповідача обов`язку зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди його роботи з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р., з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р. та здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком з дати її призначення.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

01 січня 2004 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 1, частиною 4 статті 24 якого визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До введення в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійні відносини регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення», статтею 62 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявною в матеріалах справи копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28 квітня 1978 р. підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р., з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р. (записи 4,5,12,13) (а.с.26,27).

Стосовно того, що запис №5 завірений печаткою, з якою неможливо визначити назву підприємства, а запис №13 печаткою колишньої УРСР, то Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 р. вказано, що недоліки заповнення трудової книжки, не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо сплати страхових внесків за період роботи з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р., то Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 р. у справі №535/1031/16-а вказано, що відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на роботодавця.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно наявності у відповідача обов`язку зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди його роботи з 04 квітня 1979 р. по 13 квітня 1979 р., з 06 травня 1997 р. по 28 серпня 2002 р. та здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком із дати її призначення.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 р. в адміністративній справі №160/23978/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 травня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник