Справа № 280/12064/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2025 року м. Дніпросправа № 280/12064/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року (суддя 1-ї інстанції Садовий І.В.) в адміністративній справі №280/12064/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача від 28.05.2024 та 13.11.2024 щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 27 років 00 місяців 04 дні;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 27 років 00 місяців 04 дні;

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було надіслано заяву для призначення пенсії позивача за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII). Листами відповідача від 28.05.2024 та 13.11.2024 повідомлено, що позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби, а документи для призначення пенсії за вислугу років позивача повернуто до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Додатково вказано, що відповідачем неправомірно не застосовано вислугу років позивача у пільговому обчисленні, яка, на йому думку, має враховуватися при призначенні пенсії згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII. Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції прийняв рішення без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 по справі №520/14878/23 та у постанові від 26.02.2025 по справі №560/14729/23.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 05.11.1999 Запорізьким РВ УМВС в Запорізькій області (а.с.7-8).

Наказом Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» від 16.08.2021 №127/ОС-21 позивача звільнено зі служби з 16.08.2021. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 р. 00 міс. 01 д.(а.с.11).

Наказом Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» від 17.11.2021 №187/ОС-21 «Про внесення змін» у частині звільнення позивача наказано вважати вислугу років на день звільнення у пільговому обчисленні 27 р. 00 міс. 04 д.(а.с.12).

Позивач 25.04.2024 звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з заявою про направлення матеріалів для призначення пенсії (а.с.9).

Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України 14.05.2024 було направлено до відповідача подання для призначення позивачу пенсії за вислугою років згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII (а.с.23-25).

Листом відповідача від 28.05.2024 №0800-0308-8/44966 Південно-Східному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України повернуто без реалізації документи для призначення пенсії позивача. Крім того, повідомлено, що згідно пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 листопада 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше (а.с.23).

Представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача щодо надання інформації про результати розгляду поданих матеріалів.

Листом відповідача від 13.11.2024 № 0800-0203-8/103844 на запит представника позивача повідомлено, що документи для призначення пенсії позивачу за вислугу років на умовах Закону №2262-XII надійшли від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України 21.05.2024. Після їх опрацювання документи повернуті до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України листом від 28.05.2024 у зв`язку із відсутністю підстав для призначення пенсії за вислугу років (а.с.11).

Вважаючи відмову у призначені пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Предметом спору у цій справі є відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-XII.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон №2713-IV) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (частина 4 статті 23 Закону № 2713-IV).

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, серед інших, мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

За змістом пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Питання пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби вже досліджувалось Верховним Судом.

Так, у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати дійшов також таких висновків:

«…право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу на посадах рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби і на момент звільнення його календарна вислуга в пільговому обчисленні становила більше 27 років (а.с. 12).

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить до висновку, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач звернувся за призначенням за пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ вже під час дії Порядку №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022, є безпідставним і ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, оскільки передбачене цим Порядком право на пільгове зарахування вислуги років враховується для визначення розміру пенсії, а не її призначення. При цьому, право позивача на пільгове зарахування вислуги років саме для призначення пенсії передбачене частиною 4 статті 23 Закону № 2713-IV, яка підлягає застосуванню під час вирішення цієї справи.

Аналогічний висновок за подібних обставин справи, викладений у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №520/14878/23, від 26.02.2025 у справі №560/14729/23 та від 07.03.2025 у справі №620/14330/23, який враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням наведених законодавчих норм, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції, що відмовляючи позивачу у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач діяв протиправно, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 27 років 00 місяців 04 дні.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позову дійшов помилкових висновків, а отже апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судового збору здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги у сумі 2422,50грн (969,00+1453,50) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року в адміністративній справі №280/12064/24 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 27 років 00 місяців 04 дні, оформлені листами від 28.05.2024 та 13.11.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи з вислуги років 27 років 00 місяців 04 дні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 2422,50 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 50 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник