Справа № 460/6984/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 рокум. Рівне№460/6984/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним рішення відповідача №89 від 04.02.2025 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити позивачу з 28.01.2025 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до страхового стажу позивача час догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи з 24.12.1990 по 15.05.1995.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач зазначає про те, що звернувся 28.01.2025 до пенсійного фонду за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання в забрудненій зоні та відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач також вказує на те, що належним підтвердженням його проживання у забрудненій зоні станом на 01.01.1993 не менше трьох років є довідка №5786 від 20.09.2023, згідно з якою позивач зареєстрований та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по даний час. У разі зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи з 24.12.1990 по 15.05.1995, страховий стаж становитиме 18 років 2 місяці 3 дні, з необхідних 15. А тому рішення відповідача позивач вважає протиправним і просить позовні вимоги задовольнити повністю.

29.04.2025 від відповідача до суду надійшов відзив, де у своїх запереченнях щодо позовної заяви відповідач зазначає про те, що станом на 01.01.1993 період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становить 1 рік 8 місяців 28 днів (за виключенням періоду роботи у Полтавській області - Веселоподільський цукровий комбінат був розташований у смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області). Страховий стаж позивача на дату звернення становить 13 років 9 місяців 11 днів, страховий стаж розраховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону №796-ХІІ, у зв`язку із непідтвердженням проживання (роботи) станом на 01.01.1993 не менше 3 років у зоні гарантованого добровільного відселення та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а тому відповідач вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 11.04.2025 у паперовій формі шляхом надсилання позовної заяви з додатками на адресу суду поштовими засобами, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 15.04.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 17.04.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 29.04.2025 до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Любрієвка Баштанського району Миколаївської області та ІНФОРМАЦІЯ_2 досягнула віку 60 років, є громадянкою України і має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується даними з копій паспорта позивача та посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим позивачу 27.07.2015 Рівненською обласною державною адміністрацією безстроково.

Відповідно до довідки Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 №5786 місцем проживання та реєстрації позивача в період з 26.04.1986 по даний час є с. Глинне Рівненської області, територія цього населеного пункту віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 з 04.01.1984 по 26.02.1991 позивач працювала в Веселоподільському цукровому комбінаті, який був розташований у смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_2 , місце народження с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, що підтверджується даними з наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.07.1984.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився син ОСОБА_2 , місце народження с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, що підтверджується даними з наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 24.09.1986.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача народилася донька ОСОБА_3 , місце народження с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, що підтверджується даними з наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 22.01.1988.

28.01.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

З урахуванням принципу екстериторіальності вказану заяву позивача про призначення пенсії розглянуто відповідачем та 04.02.2025 прийнято рішення №89 про відмову у призначенні пенсії за нормами статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання позивача станом на 01.01.1993 у забрудненій зоні та відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні відповідачем зазначено про те, що документами підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 1 рік 8 місяців 28 днів, до періоду проживання не зараховано час роботи у Веселоподільському цукровому комбінаті, який був розташований у смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області з 26.04.1986 по 26.02.1991. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 13 років 9 місяців 11 днів, страховий стаж розраховано з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). До страхового стажу не зараховано період роботи з 21.04.1990 по 26.02.1991 (звільнення з 26.02.1991), оскільки запис про звільнення внесено на підставі розрахункових рахунків, чим порушено п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, а в матеріалах справи відсутня довідка про заробітну плату за вище вказаний період.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, а тому звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідачів.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є рішення відповідача №89 від 04.02.2025 про відмову в призначенні позивачу пенсії та зобов`язання відповідача призначити позивачу з 28.01.2025 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-XII.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон №796-XII.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XI, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-ІV і цього Закону. Згідно з п.13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, період проживання та/або праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, далі - Порядок №22-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивачу таке посвідчення видано Рівненською обласною державною адміністрацією 27.07.2015, відповідно до якого позивач належить до громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території. Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 та від 18.03.2025 у справі № 460/27065/23.

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23 дійшов до висновків про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 04.02.2024 року №89 є відсутність необхідного періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року, а саме не менше трьох років та відсутність у позивача необхідного страхового стажу. В рішенні зазначено, що проживання позивача в забрудненій зоні станом на 01.01.1993 становить 1 рік 8 місяців 28 днів, а страховий стаж становить 13 років 9 місяців 11 днів.

Отже, ключовими питаннями у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01 січня 1993 року та факту наявності у позивача необхідної кількості стажу.

В ході розгляду справи суд встановив, що відповідно до довідки Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 №5786 місцем проживання та реєстрації позивача в період з 26.04.1986 по даний час є с. Глинне Рівненської області, територія цього населеного пункту віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Однак, відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 з 04.01.1984 по 26.02.1991 позивач працювала у Веселоподільському цукровому комбінаті, який був розташований у смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в період її працевлаштування з 04.01.1984 по 26.02.1991 народила дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та у зв`язку з цим, зі слів позивача, вона працювала на комбінаті лише декілька місяців після працевлаштування, а весь інший період позивач перебувала у відпустках по вагітності та по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в с. Глинне Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області.

Суд з наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_3 , виданого 10.07.1984, серії НОМЕР_4 , виданого 24.09.1986. серії НОМЕР_5 , виданого 22.01.1988 встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_3 . Місцем народження всіх дітей позивача є с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, що суперечить доводам позивача наведеним в позовній заяві щодо того, що остання після працевлаштування працювала на комбінаті лише декілька місяців і перебувала в с. Глинне Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області, оскільки діти позивача народжувались в період з 1984 по 1987 роки і місцем їх народження є Полтавська область, яка не відноситься до забрудненої зони.

Отже суд зауважує, що довідкою Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 20.09.2023 №5786 підтверджується, що позивач був лише зареєстрований в період з з 26.04.1986 по даний час в с. Глинне Рівненської області, територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, проте така довідка не підтверджує фактичне проживання позивача у вказаних періодах в зазначеному населеному пункті у зоні гарантованого добровільного відселення.

Окрім цього суд з наявних в матеріалах справи трудової книжки позивача та свідоцтв про народження її дітей встановив, що позивач з 04.01.1984 по 26.02.1991 працювала в Веселоподільському цукровому комбінаті, який був розташований у смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області, що в свою чергу підтверджує ту обставину, що позивач фактично перебував поза межами населеного пункту, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення та де позивач був зареєстрований (с. Глинне Рівненської області).

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце роботи та факт народження дітей нерозривно пов`язані з постійним місцем проживання особи, а відтак період роботи позивача у смт Семенівка Семенівського району Полтавської області (не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення) спростовує факт його постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у період роботи.

Посилання позивача на те, що у вищевказані періоди роботи після народження дітей вона фактично проживала в с. Глинне Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області та перебувала у відпустці по догляду за дітьми, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивач ні до заяви від 28.01.2025 про призначення пенсії, ні до матеріалів справи не надала.

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Враховуючи наведене, підтвердженим періодом проживання позивача в забрудненій зоні є період з 27.02.1991, що є недостатнім для призначення дострокової пенсі на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки станом на 01.01.1993 позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення менше 3 років.

Суд також зазначає, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

З рішення відповідача вбачається, що необхідний страховий стаж позивача становитиме 15 років, при цьому страхований стаж позивача станом на дату винесення спірного рішення становить 13 років 9 місяців 11 днів.

Позивачем також заявлено вимогу про зарахування до її страхового стажу період догляду за дитиною, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи з 24.12.1990 по 15.05.1995, оскільки з наявної в матеріалах справи Форми РС-право вбачається, що вказаний період відповідачем не зараховано до страховий стажу позивача.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи з 24.12.1990 по 15.05.1995, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, а саме зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 11 цього Порядку час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Судом встановлено та вже зазначалось вище в цьому рішенні, що у позивача народились син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_3 . Відповідно до довідок Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 22.01.2025 №306, 307, 308, копії яких наявні у матеріалах справи, для кожного з дітей позивача дійсно видавалося посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

З наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_6 вбачається, що у період з 27.02.1991 по 15.05.1995 позивач не працювала та у заяві про звернення за призначенням пенсії вказала про те, що батько ОСОБА_3 пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-ХІІ не скористався.

Враховуючи, що згідно Порядку №637 документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював є виписка з трудової книжки, яку досліджено судом та встановлено, що з 27.02.1991 позивач не працювала, то суд приходить до висновку, що до страхового стажу позивача відповідачу належало зарахувати додатково період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи з 27.02.1991 по 15.05.1995.

Однак, як вже зазначалось судом, обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років), водночас така умова в межах спірних правовідносин не дотримана, оскільки позивач станом на 01.01.1993 проживав в зоні гарантованого добровільного відселення менше 3 років, що не дає позивачу права на призначення такої пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 28.01.2025, оскільки за наявними доказами станом на 01 січня 1993 року період його фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення становить менше трьох років. Тому оскаржуване у цій справі рішення від 04.02.2025 №89 про відмову у призначенні пенсії є правомірним, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним зазначеного рішення та похідної позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з дати звернення, тобто з 28.01.2025, належить відмовити.

Водночас суд зауважує, що підлягає частковому задоволенню позовна вимога позивача про зарахування до її страхового стажу періоду догляду за дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи з 27.02.1991 по 15.05.1995, з огляду на висновки суду щодо безпідставності такого незарахування.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи з 27.02.1991 по 15.05.1995 та зобов`язання відповідача зарахувати такий період догляду за дитиною до страхового стажу позивача.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, з 27.02.1991 по 15.05.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, з 27.02.1991 по 15.05.1995.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76018, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК