Справа № 380/11100/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 рокусправа № 380/11100/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Львові адміністративну справу за позовом Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба (далі - ХНУПС, позивач) 23.05.2024 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 604011,31 грн. З покликанням на норми частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, пункт 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. № 964, «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затверджений спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007р. № 419/831/240/605/537/219/534, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ХНУПС кошти у розмірі 604011,31 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідачки під час навчання. Повідомляє, що відповідачка проходила навчання та військову службу в ХНУПС з 18.08.2020 по 30.04.2024 на посаді курсанта на підставі контракту від 18.08.2020, що передбачав відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВВНЗ в разі його дострокового розірвання через відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання. Після розірвання контракту на підставі рапорта відповідачки (причина - небажання проходити службу на посадах офіцерського складу після закінчення навчального закладу), у неї виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, проте ОСОБА_1 відмовилася зробити це добровільно, що і зумовило звернення ХНУПС до суду з цим позовом.

Відповідачка, що діє через представницю (адвоката Хижняк А.В.), надіслала суду відзив на позов, позовні вимоги ХНУПС не визнає, наводить такі аргументи: - із системного аналізу положень спеціального законодавства вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовця за своїм змістом є винагородою за державну службу особливого характеру і його виплата є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності) та соціального захисту військовослужбовця. При цьому пунктом 13 Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Грошове забезпечення у розмірі 395935,49 грн. було виплачено ОСОБА_1 за відсутності недобросовісності з її боку або рахункової помилки з боку ХНУПС, фактично було єдиним засобом до існування відповідачки, з огляду на відсутність в неї будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідачки обов`язку по поверненню позивачу цієї суми, - 08.09.2023 відповідачка подала рапорт на відрахування, однак відраховано її 29.04.2024. Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» врегульовано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Вважає, що ВВНЗ порушено передбачені цим законом строки, тому відсутні підстави для витребування коштів щодо речового забезпечення відповідачки; - до позову не додано довідку про витрати на медичне забезпечення за весь час навчання відповідачки; - відсутні докази повідомлення відповідачки про строки на добровільне відшкодування витрат на навчання та відсутня письмова відмова відповідачки, що свідчить про ненастання такої обставини як «відмова у добровільному відшкодуванні витрат на навчання». Враховуючи відсутність встановленого між сторонами строку на добровільне відшкодування витрат на навчання та як наслідок відсутність факту відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати на навчання (тобто відсутність порушеного права), та те, що стягнення таких витрат здійснюється у судовому порядку у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати на навчання (п. 7 Порядку № 964), вважає передчасними позовні вимоги. Тому вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду, оскільки відмови від відповідачки, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачки також заявила клопотання про витребування в ХНУПС залікових та екзаменаційних відомостей щодо відрахованої студентки, а саме залікову книжку та картку здобувача вищої освіти, виконані навчальні плани відповідно до чотирьох років навчання (з першого по четвертий навчальний рік). Стверджує, що такі документи мають істотне значення для розгляду справи, оскільки на їх підставі можна з`ясувати дійсні обставини справи (чи відповідачка дійсно виконувала навчальний план). Самостійно надати докази не вбачається можливим, оскільки інформація належить до інформації з обмеженим доступом, а позивач на прохання відповідачки надати їй цю інформацію відповів відмовою. Вирішуючи це клопотання, суд керується такими мотивами: 1) відповідачка забезпечена професійною правничою допомогою адвоката, тому її процесуальні клопотання повинні бути належно оформленими, а обставини, на які вона посилається документально підтвердженими; 2) до клопотання про витребування доказів не долучено доказів звернення відповідачки та/або її адвоката до позивача про надання документів про навчання, а також відмови надати такі документи, тому клопотання є очевидно безпідставним (суд витребовує докази у випадку, коли сторона доведе, що не може здобути їх самостійно); 3) питання виконання/невиконання відповідачкою навчальної програми не входить в предмет доказування у цій справі, оскільки її контракт з ХНУПС розірвано у зв`язку із відмовою від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, а не у зв`язку із невиконанням навчального плану. Отже, це клопотання є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи заяви по суті спору та письмові докази, врахував пояснення представника позивача, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

18.08.2020 Міністерство оборони України в особі начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (далі ХНУПС, позивач) та солдат ОСОБА_1 уклали контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти. Відповідно до укладеного контракту відповідач зобов`язувався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 7).

08.09.2023 солдат ОСОБА_1 власноручно написала рапорт (а.с.9), просив відрахувати його з числа курсантів ХНУПС у зв`язку з небажанням проходити службу на посадах офіцерського складу після закінчення навчального закладу. В рапорті також зазначила, що обізнана з НПА щодо відшкодування вартості навчання в ВНЗ.

Командувач Повітряних Сил ЗСУ на підставі протоколу засідання вченої ради ХНУПС від 19.09.2023 №11 видав наказ від 19.04.2024 №26 (вхідний ХНУПС №3644/24-68 від 22.04.2024) про відрахування солдата ОСОБА_1 від подальшого навчання у зв`язку із розірванням контракту (через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення ВНЗ).

Начальник ХНУПС на реалізацію згаданого наказу Командувач Повітряних Сил ЗСУ:

1) затвердив загальний розрахунок №932 від 29.04.2024 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , на загальну суму 604011,31 грн. (а.с.10; за формою додатку №3 до Методики визначення розміру коштів на відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням), що складаються з таких складових:

- по грошовому забезпеченню 395935,49 грн. (а.с.10 зв., Додаток №4 до Методики);

- по продовольчому забезпеченню 133442,70 грн. а.с.11, Додаток №до Методики);

- по речовому забезпеченню 39224,02 грн. (а.с.12 зв. Додаток №4 до Методики);

- по медичному забезпеченню 1217,21 грн. (а.с.13, Додаток до Методики);

- по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 34191,89 грн. (а.с.12, довідка-розрахунок).

2) видав наказ №126 від 29.04.2024 (по стройовій частині), відповідно до якого:

- ОСОБА_1 з 30.04.2024 виключається зі списків змінного складу університету та знімається з усіх видів забезпечення, а також звільняється з військової служби (без взяття на військовий облік);

- стягнув з ОСОБА_1 суму 604011,31 грн. за період навчання в університеті (відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964);

- надав солдату ОСОБА_1 два дні з 29.04.2024 по 30.04.2024 для розрахунку з університетом.

3) вніс в контракт від 18.08.2020 запис про припинення його чинності з 30.04.2024 (а.с.8) у зв`язку із розірванням через відмову ОСОБА_1 від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення ВНЗ.

ОСОБА_1 ознайомлена з переліченими документами під розписку.

Так, в загальному розрахунку №932 від 29.04.2024 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 на загальну суму 604011,31 грн. (а.с.10) відповідачка:

- в графі «Ознайомлений курсант» вказала своє ПІБ, військове звання, власноручний підпис, а також проставила дату ознайомлення (29.04.2024);

- в графі «Зобов`язуюся добровільно відшкодувати витрати на моє утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про моє відрахування. Курсант (військове звання, підпис, прізвище, ініціали), дата» ОСОБА_1 не вказала своїх даних, натомість власноручно дописала поруч «З сумою фактичних витрат на моє утримання не згодна, солдат (підпис) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ».

На підставі заяви ОСОБА_1 від 01.05.2024 її реєстрацію місця проживання за адресою знаходженням ВВНЗ (ХНУПС) в місті Харкові знято (скасовано) з 30.04.2024 (а.с.15).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статей 3,15 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-XII Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно з Статутом Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28.11.2018 №603, статус національного вищого навчального закладу Університету надано Указом Президента України від 24 червня 2016 року №270/2016 Про надання Харківському університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба статусу національного. Відповідно до положень Статуту: - Університет безпосередньо підпорядкований ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 3.2); - начальник Університету призначається на посаду на конкурсній основі і звільняється з посади Міністром оборони України(пп. 4.2.2 пункту 4.2); - фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за загальним та спеціальним фондами (пункт 9.4).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII). Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до пункту 3) частини першої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина друга статті 24 Закону №2232-XII).

Відповідно до статтею 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Як визначено в частині десятій статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 25 Закону №2232-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову №964 від 12.07.2006, відповідно до якої затвердив Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі Порядок №964). Згідно з пунктом 1 цього Порядку, такий визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Відповідно до пункту 2 Порядку №964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Як визначають пункти 3,4 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до вимог пункту 3 Порядку №964 спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок). Цей Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.

Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання (пункт 1.2 Положення).

Відповідно до пункту 2.1 Положення відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: - грошове забезпечення; - продовольче забезпечення; - речове забезпечення; - медичне забезпечення; - перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; - оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до норм Порядку: - 2.1.1. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання; - 2.1.2. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування; - 2.1.3. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами; - 2.1.4. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях; - 2.1.5. Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо); - 2.1.6. До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби (пункт 8 Порядку №964).

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку №964).

Суд, застосовуючи наведені вище норми права до спірних правовідносин керується такими мотивами:

солдат ОСОБА_1 наприкінці завершення навчання подала рапорт начальнику ВВНЗ та просила відрахувати її з числа курсантів ХНУПС через відмову укласти контракт для проходження служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання в ВНЗ; в цьому рапорті засвідчила про обізнаність з вимогами Порядку №964 щодо обов`язку відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому військовому навчальному закладі, котрі фактично дублюють положення підписаного відповідачкою контракту від 18.08.2020.

ХНУПС здійснив розрахунок витрат, здійснених на утримання ОСОБА_1 у цьому навчальному закладі відповідно до норм наведених вище Порядків та Методики, загальна сума витрат з дня зарахування по день виключення курсантки зі списків особового складу ВНЗ становить 604011,31 грн. Аналіз зазначених вище норм Закону №2232-XII та Порядків свідчить, що на курсантку ВВНЗ в разі дострокового розірвання контракту через небажання укласти контракт для проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання в цього ВНЗ покладається обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням впродовж навчання; період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. Отже, позовні вимоги ХНУПС є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в від 30.04.2025 у справі №240/33278/23 (№ в ЄДРСР 127001148) сформував такі висновки:

«У цьому зв`язку колегія суддів ураховує висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 25 Закону № 2232-XII, пунктів 3, 5, 6 Порядку № 964, у зіставленні з пунктами 2.1, 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, викладений у постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 280/3770/22, за яким у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, відшкодуванню підлягають усі понесені ВНЗ фактичні витрати за усіма видами забезпечення, у тому числі і грошове забезпечення.

Також у згаданій постанові Верховний Суд указав на помилкову позицію суду апеляційної інстанції про те, що у спірних правовідносинах щодо стягнення сум виплаченого грошового забезпечення застосуванню підлягають саме норми Порядку №260, а не Порядку № 964.

Зважаючи на це колегія суддів констатує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, що полягає у застосуванні норм Порядку № 260, який не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, і незастосування Порядку № 964, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, зазначених у частині десятій статті 25 Закону № 2232-XII.

Надалі, повертаючись до обставин справи, Суд звертає увагу, що відповідно до витягу з наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (по стройовій частині) від 02 листопада 2023 року № 354, відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання в інституті в розмірі 170 468,71 грн.

02 листопада 2023 року начальником Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова затверджено розрахунок відшкодування витрат на утримання у ВНЗ курсанта ОСОБА_1 , у зв`язку з відрахуванням згідно з Порядком № 964.

Водночас ОСОБА_1 наполягає, що не відмовлявся добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ВНЗ, оскільки взагалі не отримував від позивача розрахунок належних до відшкодування витрат, тобто йому не було запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у цій справі.

У світлі доводів позивача Суд зауважує, що з аналізу положень частини десятої статті 25 Закону № 2232-XII та пункту 7 Порядку № 964 слідує, що право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

При цьому також доцільно врахувати, що у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, саме ВНЗ (позивач) здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про відрахування курсанта.

Тож зважаючи на нормативне регулювання спірних правовідносин, правильне вирішення спору цієї категорії залежить від того, чи було курсанта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у ВНЗ, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 964 та Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати, адже саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у ВНЗ законодавець пов`язує можливість звернення Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Застосовуючи таке праворозуміння та визначений у нормативних актах алгоритм дій ВНЗ у вимірі обставин цієї справи, колегія суддів констатує, що після отримання рапорту ОСОБА_1 про небажання продовжувати навчання позивач повинен був здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в інституті, відобразити узагальнену суму відшкодування у наказі про відрахування, а також надати останньому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови ОСОБА_1 здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, він міг набути право звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19, від 28 травня 2021 року у справі № 320/7233/19, від 23 березня 2023 року у справі № 420/24331/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 400/4280/20, від 11 травня 2023 року у справі №400/4281/20, від 01 лютого 2024 року у справах № 400/210/21 та № 280/3770/22.

З уваги на викладене доводи ОСОБА_1 заслуговують на увагу, адже сама по собі його обізнаність з обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, та з розміром таких витрат, не може слугували підставою для їх стягнення у судовому порядку.

Так, обґрунтовуючи позовну заяву, Житомирський військовий інститут імені С.П. Корольова зазначає, що відповідачу було оголошено суму до відшкодування за час навчання у сумі 170718,17 грн. Однак матеріали справи не містять доказів, що відповідача було ознайомлено із розрахунком таких витрат та запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати.

Ураховуючи, що перевірка наведених доводів відповідача має важливе значення при вирішенні спору, проте фактичні обставини щодо ознайомлення з розрахунком витрат і надання йому строку на добровільне їх відшкодування залишилися поза межами дослідження судами попередніх інстанцій, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач фактично відмовився здійснити добровільне відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у ВНЗ, є передчасним».

Оцінюючи аргументи відповідачки суд враховує наведені вище висновки Верховного Суду та при прийнятті рішення керується такими мотивами:

1) аргументи відповідачки про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Порядку №260 та статті 1215 Цивільного кодексу України є очевидно помилковими та суперечать усталеним висновкам суду касаційної інстанції, котрий неодноразово наголошував, що ці норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин при розгляді аналогічних справ.

Водночас наведений вище висновок суду про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Порядку № 964, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, зазначених у частині десятій статті 25 Закону № 2232-XII, відповідає згаданим висновкам касаційного суду, а отже витрати на виплату відповідачці грошового забезпечення за час навчання в ВВНЗ входять до складу витрат, що підлягають до відшкодування нею у спірній ситуації;

2) ЗУ «Про звернення громадян» не регулює строків вирішення питань проходження військової служби та навчання в ВВНЗ, тому покликання представника відповідачки на нього не заслуговує на увагу. Розрахунок вартості речового майна проведений позивачем відповідно до застосовних норм права, перелічених у цьому рішенні суду вище, за відповідний період (з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ), тому твердження про надмірну тривалість періоду, за який слід нараховувати відповідачці витрати, є помилковими та не спростовують обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

3) твердження відповідачки до щодо відсутності доказів понесення витрат на медичне забезпечення спростовується належним та достатнім доказом розрахунком коштів, пов`язаних з утриманням курсанта 4 курсі льотного факультету ХНУПС (набору 2020 року) ОСОБА_1 по медичній службі (а.с.13);

4) твердження представника відповідачки про передчасність позовних вимог ХГУПС та недоведення ВВНЗ до відома курсантки строків добровільного відшкодування нею витрат на утримання є очевидно помилковими та суперечать фактам, що встановлені судом на підставі належних та достатніх доказів, що долучені до матеріалів цієї справи.

Так, відповідачка 29.04.2024 під розписку ознайомлена із загальним розрахунком №932 від 29.04.2024 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , на загальну суму 604011,31 грн. (а.с.10). В тексті цього розрахунку ХНУПС виклав зобов`язання курсантки відшкодувати ці витрати не пізніше 15 днів з дати видання наказу про її відрахування. Оскільки наказ про відрахування відповідачки виданий Командувачем Повітряних Сил ЗСУ 19.04.2024, то відповідачці пропонувалося добровільно погасити витрати в сумі 604011,31 грн. в строк до 04.05.2024, проте вона відмовилася підписувати таке зобов`язання про добровільне відшкодування витрат, натомість власноручно написала, що не погоджується із сумою фактичних витрат на її утримання. Суд розцінює описані дії відповідачки як відмову здійснити відшкодування витрат в добровільному порядку в строк, запропонований ВВНЗ, а отже в ХНУПС виникли підстави для вирішення цього питання в судовому порядку; позов подано до суду в місячний строк з дати відмови відповідачки добровільно відшкодувати витрати на її утримання в ВВНЗ.

Більше того, після відмови відповідачки 29.04.2024 відшкодувати витрати МОУ на її утримання в ВВНЗ впродовж 2020-2024 рр. в добровільному порядку, начальник ХНУПС бригадний генерал А.Бережний в наказі по стройовій частині встановив відповідачці більш стислий строк для відшкодування цих витрат - до 30.04.2024 включно. Оскільки відповідачка цих витрат не відшкодувала у встановлені начальником ХНУПС строки, позовні вимоги, заявлені в межах тридцяти днів від крайньої дати відшкодування (1) не є передчасними, а (2) подані в межах встановлених ст. 122 КАС України строків звернення до суду.

Оцінюючи загальний контекст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що представник відповідачки у відзиві наводить очевидно помилкові та маніпулятивні аргументи (напр., покликається на висновки касаційного суду у правовідносинах, що не є подібними до спірних, як-от справа №617/640/16-ц, за існування усталеної практики КАС ВС у цій категорії спорів починаючи з 2023 року), що не спростовують обґрунтованості позовних вимог ХНУПС. Суд враховує, що держава починаючи з 2020 року витрачала на підготовку курсанта ОСОБА_1 значні кошти (суму позовних вимог становлять лише витрати на утримання курсанта, котрі не включають суттєво більших витрат на навчання та підготовку майбутнього офіцера льотного складу). Укладаючи контракт від 18.08.2020, відповідачка як повнолітня дієздатна особа брала на себе зобов`язання після завершення тривалого та дороговартісного навчання коштом державного бюджету України здобути офіцерське звання та професію льотного складу, після чого щонайменше п`ять років виконувати військовий обов`язок за контрактом, на момент укладення котрого частина території України вже була окупована більше п`яти років (Постанова Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року №337-VIII). Разом з тим, відповідачка відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань наприкінці навчання (на четвертому курсі), коли воєнний стан, введений 24.02.2022 у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, тривав вже півтора року. Отже, держава чотири роки витрачала значні ресурси, а відповідачка займала місце курсанта льотного факультету ХНУПС намарне. За таких обставин суд переконаний, що відшкодування ОСОБА_1 витрат на її утримання в ВВНЗ є найменшим заходом, що має бути застосований до відповідачки за встановлених судом фактичних обставин справи. Отже, позовні вимоги ХНУПС є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення цих видів судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись ст.ст. 19-22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (61023, Львівська область, місто Харків, вул. Сумська, буд. 77/79; ідентифікаційний код 24980799) заборгованість по відшкодуванню витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 604011 (шістсот чотири тисячі одинадцять) гривень 31 коп.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович