Справа № 826/17899/16
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2025 рокум. ДніпроСправа № 826/17899/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Качанка О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Пономарьової О.І.,

представника позивача: не прибув,

представник відповідача: Степаненко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» з позовом до Державної фіскальної служби України, Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги від 21.10.2016 № 22751/6/99-99-11-03-01-25 та податкового повідомлення-рішення від 31.05.2016 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

У судовому засіданні 01.06.2020 Верховним Судом допущено заміну відповідачів, а саме, Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України та Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на Головне управління ДПС у Київській області.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2020 зазначені вище судові рішення скасовано в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.05.2016 № , а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, серед іншого, що Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних. Вказаним Законом було змінено лише вимоги до процедури застосування штрафних санкцій, що не може вважатись погіршенням становища платника податків, а тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення були порушені гарантії, передбачені статтею 58 Конституції України.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про відхилення доводів ДП «Регіональні електричні мережі» з означених підстав є правильними та такими, що відповідають усталеній судовій практиці.

Правильними є і висновки судів попередніх інстанцій, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17.04.2020 у цій справі, що боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Відтак, на платника податків розповсюджується відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних, застосована за порушення податкової дисципліни після введення мораторію.

Разом з тим, Верховний Суд вказав, про ненадання судами попередніх інстанцій оцінки доводам позивача про обов`язок контролюючого органу внести зміни в показники формули СЕА ПДВ із введенням мораторію, про зайве списання відповідачем зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у сумі 3056877 грн, яке позивач пов`язує із зменшенням реєстраційного ліміту, а також оцінки долученим до матеріалів справи документам щодо реєстраційного ліміту та інформації про вжиття заходів для здійснення своєчасної реєстрації податкових накладних та наявності/відсутності вини позивача у несвоєчасній реєстрації податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2020 справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи по суті не відбувся.

На виконання приписів пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу № 826/17899/16 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 адміністративну справу № 640/10854/22 прийнято до провадження, здійснено заміну відповідача у справі - Головне управління ДПС у Київській області (юридична особа, ідентифікаційний код 43141377), на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області (відокремлений підрозділ ДПС України, ідентифікаційний код 44096797; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-а).

Розгляд справи вирішено проводити спочатку в порядку загального позовного провадження та повторно провести підготовче провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.03.2025 задоволено клопотання представника Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалами суду від 14.03.2025, 18.04.2025, 12.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у даній справі.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач протягом жовтня -грудня 2015 року виписував податкові накладні та включав до податкових зобов`язань декларацій з податку на додану вартість у відповідних податкових періодах за першою подією згідно із п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Пунктом 120-1.3 ст. 120-1 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2016) встановлено, що порядок застосування штрафних санкцій затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Натомість протягом 2015 року Мінфіном не було затверджено порядку застосування штрафних санкцій, а отже правовий механізм застосування штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних був відсутній.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 у справі № 911/4610/15 порушено провадження у справі про банкрутство позивача та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з реєстром транзакцій в СЕА ПДВ було зайво списано зобов`язання з податку на додану вартість позивача за жовтень 2015 року у сумі 3056877 грн. Такі дії відповідача спричинили безпідставне зменшення ліміту реєстрації податкових накладних, у зв`язку з чим позивач не зміг зареєструвати податкові накладні на вказану суму.

17.06.2016 позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення до ГУ ДФС у Київській області, однак скарга позивача була залишена без задоволення; 25.08.2016 позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення до ДФС України; рішенням ДФС України № 22751/6/99-99-11-03-01-25 від 21.10.2016 скарга позивача залишена без задоволення.

Відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що в результаті проведення камеральної перевірки позивача було встановлено порушення вимог п. 201.10 ст. 201 та п. 192.1 ст. 192 ПК України, а саме: несвоєчасна реєстрація податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних; на підставі п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2016, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 6717770 грн 74 коп. Положенням п. 35 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України встановлено, що норми п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних до 01.10.2015.

Також відповідач у додаткових поясненнях від 30.03.2018 зазначив, що посилання позивача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі № 816/4843/15 є декларативним, оскільки адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях з інших судових справ; постанова у справі № 826/5827/17 від 23.02.2018, яка є прецедентом у вирішенні проблемного питання у подібних спорах, винесена на користь контролюючого органу; відсутність порядку застосування штрафних санкцій не звільняє позивача від відповідальності; рішення ДФС України щодо розгляду скарги не є юридично значимим для платника податків, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача.

Позивач у додаткових поясненнях, поданих до Окружного адміністративного суду 18.08.2020 вказав, що погашення заборгованості з податку на додану вартість, термін виконання яких настав до дня введення мораторію станом 17.11.2015 у сумі 54529399,70 грн, унеможливлювалося відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому збільшення ліміту достатнього для реєстрації накладних в СЕА ПДВ за рахунок цих зобов`язань не відбулося з незалежних від позивача причин. Також наголошує на відсутність вини у його діях щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних.

08.06.2021 відповідач до Окружного адміністративного суду міста Києва подав додаткові пояснення, в яких вказав, що відмова у реєстрації податкових накладних була обґрунтованою, адже на електронному рахунку в СЕА у періоди складання податкових накладних необхідний реєстраційний ліміт був відсутній. Позивачу необхідно було збільшити вказану суму ліміту, однак останній не вживав заходів щодо його поповнення.

17.03.2025 представником відповідача до суду також подано додаткові пояснення, в яких вказано, що згідно АС «Податковий блок» «Облік платежів» «Перегляд реєстру транзакцій» по ДП «Регіональні електричні мережі» списання коштів з СЕА ПДВ у 2015 році не здійснювалось через відсутність поповнення електронного рахунку ПДВ в СЕА. На електронному рахунку з СЕА ПДВ в період з 01.07.2015 по 13.04.2016 рахувалась нульова сума поповнення. Вперше зарахування підприємством коштів та відповідне списання з СЕА ПДВ відбулося 14.04.2016, а тому відсутній взаємозв`язок між даними системи «Перегляд реєстру транзакцій», перерахуванням коштів в інтегровану картку платника з податку на додану вартість та лімітом СЕА ПДВ ДП «Регіональні електричні мережі» із несвоєчасною реєстрацією позивачем податкових накладних.

В додаткових поясненнях від 11.04.2025 представник відповідача також зазначає, що позивач не забезпечив належного розміру ліміту на рахунку СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладних у встановлені законом терміни.

Позивачем не доведено, що ним вживалися всі необхідні заходи щодо поповнення електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ для своєчасної реєстрації податкових накладних, виписаних у період з 31.10.2015 по 31.12.2015.

Чинним законодавством та діючою системою електронного адміністрування ПДВ не передбачено жодного впливу «картотеки», (яка відображається в АС «Податковий блок» «Облік платежів» «Перегляд реєстру транзакцій») на суму накладних, на яку платник має право зареєструвати ПН/РК в СЕА ПДВ.

Реєстрація податкових накладних і розрахунків коригування до них можлива за умови, якщо сума ПДВ у них не перевищує суми ПДВ, яку обчислено за формулою, що передбачена у пункті 200-1.3 ПК України.

Представник відповідача також вказує, що у разі недостатності грошових коштів на електронному рахунку платника податків для реєстрації податкової накладної в ЄРПН платник зобов`язаний перерахувати зі свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ суму коштів, достатню для реєстрації такої податкової накладної.

На думку відповідача, доводи позивача не містять належних обґрунтувань з посиланням на відповідні докази щодо відсутності у позивача можливості поповнити кошти на електронному рахунку в СЕА. Таким чином, відповідач вважає, що у платника була можливість поповнювати рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, однак останнім не вживалися достатні заходи для належного виконання такого обов`язку.

Ухвалою суду від 23.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення, подібні викладеним у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (ідентифікаційний код 32402870) зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, основний вид економічної діяльності: 35.13 Розподілення електроенергії, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 порушено провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з ПДВ, у ході якої встановлено порушення підприємством п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 34083856,64 грн.

За висновками контролюючого органу відповідні порушення були допущені позивачем стосовно реєстрації податкових накладних, виписаних у період з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.05.2016 № 681/12-01/32402870 та винесено податкове повідомлення-рішення від 31.05.2016 № , яким позивачу на підставі ст. 120-1 ПК України нараховано штраф в розмірі 6717770,74 грн.

Позивач оскаржив вказане рішення до ГУ ДФС у Київській області, яке за результатами розгляду скарги прийняло рішення від 15.08.2016 № 1874/10/10-36-10-01-04, яким скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

26.08.2016 позивач звернувся до ДФС України зі скаргою від 25.08.2016 № 01/1244, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.05.2016 № та рішення ГУ ДФС у Київській області від 15.08.2016 № 1874/10/10-36-10-01-04.

Рішенням ДФС України від 21.10.2016 № 22751/6/99-99-11-03-01-25 скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, просить суд визнати його протиправним та скасувати.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.10 ст. 210 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до п. 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Пунктом 120-1.1 ст. 120 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Пунктом 120-1.3 ст.120-1 ПК України у редакції, чинній з 29.07.2015 по 31.12.2015, було передбачено, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Верховний Суд в постановах від 23 травня 2019 року (справа № 803/1791/16), від 24 січня 2019 року (справа № 826/17280/16), від 12 лютого 2019 року (справа № 826/110/17), від 5 лютого 2019 року (справа № 803/1383/16), від 23 липня 2019 року (справа № 816/955/18), вказував, що відсутність порядку застосування штрафних санкцій не могла бути перешкодою для відповідальності, встановленої відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України. Така позиція підтримана Верховним Судом і в постанові у даній справі.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (набрав чинності з 01.01.2016) було внесено зміни до ст. 120-1 ПК України, якими виключено пункт 120-1.3.

Законом № 909-VIII не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних. Вказаним Законом було змінено лише вимоги до процедури застосування штрафних санкцій, що не може вважатись погіршенням становища платника податків, а тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення були порушені гарантії, передбачені статтею 58 Конституції України.

Отже, як вказав Верховний Суд у постанові від 01.06.2020 у даній справі, висновки судів попередніх інстанцій про відхилення доводів ДП «Регіональні електричні мережі» з означених підстав є правильними та такими, що відповідають усталеній судовій практиці.

Між тим, пунктом 35 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» Перехідних положень ПК України встановлено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 01.06.2020 у цій справі, як мовилось, вказав, що на платника податків розповсюджується відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних, застосована за порушення податкової дисципліни після введення мораторію.

Відповідно до акту камеральної перевірки від 30.05.2016 № 681/12-01/32402870 несвоєчасно зареєстровані були податкові накладні, а саме:

- від 19.10.2015 № 4//2 на суму 2031 грн, від 21.10.2015 № 5//2 на суму 33,6 грн, від 31.10.2015 № 2624//1 на суму 5070734,39 грн, № 2619//1 на суму 4309962,86 грн, № 2621//1 на суму 3004332,73 грн, № 9//4 на суму 1976629,84 грн, 2601//1 на суму 292562,98 грн, 2622//1 на суму 170673,71 грн, 2613//1 на суму 92427,87 грн, 2629//1 на суму 84647,1 грн, 2438//1 на суму 69396,84 грн, 2620//1 на суму 42312,7 грн, 2623//1 на суму 40602,95 грн, 2586//1 на суму 769,14 грн, 2439//1 на суму 749,75 грн, 2628//1 на суму 438,60 грн, 2408//1 на суму 345,53 грн, 2436//1 на суму 185,69 грн, 2453//1 на суму 112,24 грн, 2683//1 на суму 67,08 грн, 2614//1 на суму 15313,55 грн, 2441//1 на суму 12523,79 грн, 2437//1 на суму 9824,37 грн, 2523//1 на суму 7379,23 грн, 2633//1 на суму 4722,1 грн, 2440//1 на суму 2277,36 грн, 2504//1 на суму 1642,46 грн, 2682//1 на суму 67,08 грн, 2505//1 на суму 54,1 грн, 2415//1 на суму 0,28 грн, на загальну суму 15212820,92 грн. Як вбачається з відомостей із СЕА ПДВ, доданих відповідачем до додаткових пояснень від 14.03.2025, сума ліміту ПДВ змінювалась та була від 14591,08 грн станом на 19.10.2015 до 23136,17 грн станом на 14.11.2015, сума поповнення електронного рахунку з ПДВ становить 0 грн.

Також, несвоєчасно були зареєстровані податкові накладні: від 30.11.2015 № 2857//1 на суму 4615421,16 грн, № 2847//1 на суму 4206653,34 грн, № 2845//1 на суму 2973805,38 грн, № 24//3 на суму 2419924,28 грн, № 6//4 на суму 2090610,92 грн, № 12//2 на суму 425228,4 грн, 2975//1 на суму 333224,53 грн, 14//2 на суму 252001,46 грн, № 2842//1 на суму 172218,22 грн, № 16//2 на суму 151665,79 грн, № 2868//1 на суму 70251,83 грн, № 2987//1 на суму 58908,64 грн, № 2858//1 на суму 50338,69 грн, № 2849//1 на суму 44822,24 грн, № 2870//1 на суму 797,81 грн, № 2869//1 на суму 744,15 грн, № 2798//1 на суму 596,46 грн, № 2957//1 на суму 312,7 грн, № 2715//1 на суму 234,51 грн, № 2867//1 на суму 143,92 грн, № 2709//1 на суму 134,16 грн, № 2989//1 на суму 124,1 грн, № 2853//1 на суму 32342,54 грн, № 2777//1 на суму 18662,95 грн, № 2871//1 13167,09 грн, № 2866//1 на суму 10779,43 грн, № 88//2 на суму 5612,91 грн, № 2974//1 на суму 3815,49 грн, № 2783//1 на суму 2630,38 грн, № 86//2 на суму 2543,06 грн., № 2908//1 на суму 2171,7 грн, № 28711//1 на суму 1333,42 грн, № 2710//1 на суму 67,08 грн, № 2703//1 на суму 62,9 грн, № 2909//1 на суму 62,83 грн, № 94//2 на суму 55,8 грн, № 2784//1 на суму 41,02 грн, № 95//2 на суму 14,00 грн, загальна сума 17961525,29 грн. Як вбачається з відомостей із СЕА ПДВ, доданих відповідачем до додаткових пояснень від 14.03.2025, сума ліміту ПДВ змінювалась та була від 44092,59 грн станом на 30.11.2015 до 95205,53 грн станом на 15.12.2015, сума поповнення електронного рахунку з ПДВ становить 0 грн.

Окрім цього, несвоєчасно зареєстровані податкові накладні: від 24.12.2015 № 10//2 на суму 484,52 грн, № 9//2 на суму 16,00 грн, від 30.12.2015 № 3084//1 на суму 13526,29 грн, від 31.12.2015 № 3123//1 на суму 386844,4 грн, № 3224//1 на суму 190497,84 грн, № 3241//1 на суму 166163,75 грн, № 3234//1 на суму 49732,99 грн, № 3065//1 на суму 1251,1 грн, № 3227//1 на суму 1250,36 грн, № 3224//1 на суму 947,65 грн, № 3235//1 на суму 902,36 грн, № 3111//1 на суму 785,26 грн, № 3218//1 на суму 699,57 грн, № 3304//1 на суму 663,07 грн, № 3230//1 на суму 641,17 грн, № 3333//1 на суму 518,9 грн, № 3218//1 на суму 395,41 грн, № 3220//1 на суму 334,58 грн, № 3330//1 на суму 316,33 грн, № 3192//1114,49 грн, № 3238//1 на суму 35386,34 грн, № 3171//1 на суму 23074,79 грн, № 3194//1 на суму 12108,31 грн, № 3237//1 на суму 9998,87 грн, № 3206//1 на суму 3584,83 грн, № 3223//1 на суму 2398,84 грн, № 3104//1 на суму 2393,99 грн, № 3248//1 на суму 2299,45 грн, № 3114//1 на суму 1824,96 грн, № 3212//1 на суму 62,9 грн, № 3332//1 на суму 62,66 грн, № 3305//1 на суму 57,77 грн, № 3205//1 на суму 55,49 грн, № 3247//1 на суму 54,64 грн, № 3195//1 на суму 46,49 грн, № 3329//1 на суму 5,47 грн, № 3129//1 на суму 4,7 грн, № 3219//1 на суму 3,89 грн, загальна сума 909510,43 грн. Як вбачається з відомостей із СЕА ПДВ, доданих відповідачем до додаткових пояснень від 14.03.2025, сума ліміту ПДВ змінювалась та була від 29012,43 грн 24.12.2015 до 2798540,16 грн станом на 15.01.2016, сума поповнення електронного рахунку з ПДВ становить 0 грн.

Надаючи правову оцінку доводам позивача в контексті постанови Верховного Суду у даній справі про те, що із введенням мораторію у контролюючого органу виник обов`язок із внесення змін в показники формули СЕА ПДВ, втім, такі дії останнім вчинені не були, суд зазначає таке.

Позивач вказує, що ДФС України не було внесено змін в показники формули СЕА ПДВ у зв`язку із запровадженням мораторію, тоді як норми Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) забороняють виконання грошових зобов`язань щодо сплати податків і зборів, термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою:

?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ,

де:

?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Митн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунка в системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, відкритого для перерахування коштів на його спеціальний рахунок, відкритий в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

?НаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Відшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

?Перевищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку показників ?НаклОтр та ?НаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.

Під час обрахунку суми ?Накл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Відтак, система електронного адміністрування податку на додану вартість (СЕА ПДВ) функціонує на основі формули, визначеної в пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України. Податковий орган не має обов`язку вносити зміни до формули СЕА ПДВ у зв`язку з введенням мораторію.

Суд також вказує, що боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 2340/4157/18.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.08.2023 у справі № 640/5075/19 підтримано позицію Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та зроблено висновок про те, що боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому Верховний Суд зазначає, що порушення провадження про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів жодним чином не скасовує покладеного на платника податків обов`язку з реєстрації податкових накладних під час здійснення господарської діяльності. Отже, на платника податків розповсюджується в тому числі відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних, застосована за порушення податкової дисципліни після введення мораторію.

Що стосується доводів позивача про зайве списання відповідачем зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у сумі 3056877 грн, яке він пов`язує із зменшенням реєстраційного ліміту, то проаналізувавши роздруківки з інтегрованої картки платника податків за 2015 рік, хронології збільшення/зменшення реєстраційного ліміту позивача, в тому числі за спірний період, витяг із реєстру транзакцій в СЕА ПДВ, відомості із СЕА ПДВ, додані відповідачем до додаткових пояснень від 14.03.2025, доводи позивача про вжиття заходів щодо своєчасної реєстрації податкових накладних та обставини, що унеможливили таку реєстрацію, а також квитанції про неприйняття ДФС України певних податкових накладних через відсутність коштів на рахунку, суд вказує.

Як вбачається з означених вище документів, на електронному рахунку позивача в СЕА ПДВ в період з 02.07.2015 по 13.04.2016 рахувалась нульова сума поповнення. Вперше зарахування підприємством коштів відбулось у квітні 2016 року (14.04.2016).

Відповідач стверджує, що згідно АС «Податковий блок» «Облік платежів» «Перегляд реєстру транзакцій» по ДП «Регіональні електричні мережі» списання коштів з СЕА ПДВ у 2015 році не здійснювалось через відсутність поповнення електронного рахунку ПДВ в СЕА.

Водночас, суд погоджується з твердженням відповідача, що діючою системою електронного адміністрування ПДВ не передбачено впливу «картотеки», (яка відображається в АС «Податковий блок» «Облік платежів» «Перегляд реєстру транзакцій») на суму податкових накладних, на яку платник податку має право зареєструвати ПН/РК в СЕА ПДВ. Протилежного позивачем не доводиться.

Позивачем не доводиться також, що ним вживалися необхідні заходи щодо поповнення електронного рахунку в системі адміністрування ПДВ для своєчасної реєстрації податкових накладних, складених у період з 31.10.2015 по 31.12.2015, так само і про відсутність грошових коштів для поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Позивач не надає суду доказів щодо вчинення ним усіх залежних від нього дій з метою виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

В той же час, що стосується винних дій у несвоєчасній реєстрації податкових накладних, Верховний Суд у постановах від 23 липня 2019 року (справа № 620/3609/18), від 14 серпня 2018 року (справа № 803/1583/17), від 30 січня 2018 року (справи № 815/2745/17, № 816/390/17), надаючи правову оцінку підставам застосування штрафних санкцій відповідно до пунктів 120-1.1, 120-1.2 статті 120-1 ПК України, вказав, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних лише за наявності його винної поведінки.

Суд зазначає, що платник податку, отримуючи кошти від контрагентів за товари, послуги, виконані роботи тощо, має можливість використовувати ці кошти на поповнення електронного рахунку з метою подальшої реєстрації ПН/РК. Не вчиняючи зазначених дій, позивач залишає суму сплаченого йому ПДВ у ціні товару/послуги у власному обігу, тобто діє за власним розсудом та обираючи той напрямок використання цих коштів, який є йому економічно вигідним та необхідним. Але в такому випадку, на думку суду, платник податку не може використовувати в подальшому посилання на свій економічний стан, збитковість як підставу для звільнення від виконання податкового обов`язку.

У разі недостатності грошових коштів на електронному рахунку платника податків для реєстрації податкової накладної в ЄРПН платник податків має можливість перерахувати зі свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ суму коштів, достатню для реєстрації такої податкової накладної.

Позивач, направляючи на реєстрацію податкові накладні, у строки, визначені п. 201.10 ст. 201 ПК України, був обізнаний про відсутність необхідного ліміту для їх реєстрації. Проте ним не вчинялося жодних дій, щодо поповнення електронного рахунку з метою збільшення суми ліміту та своєчасної реєстрації податкових накладних.

Саме лише здійснення позивачем перевірки ліміту на електронному рахунку податку на додану вартість, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні, так само як і запит позивача до податкового органу щодо не поповнення рахунку, не є доказом реєстрації податкової накладної, не свідчить про намір здійснити реєстрацію у встановлені терміни, а отже, і не виключає вину платника податків у здійсненні податкового правопорушення.

Подібна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2023 у справі № 640/5075/19.

В той же час, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.02.2020 у справі № 620/1221/19, податкове законодавство не містить норм, які б звільняли платників податків від відповідальності за порушення ними строків реєстрації податкових накладних з підстав заборгованості місцевого бюджету перед платником та/або незадовільного матеріального стану платника податків.

Отже, суд вважає, що у контексті обставин цієї справи, та враховуючи вказані правові позиції Верховного Суду, на думку суду, в діях позивача наявні ознаки вини.

З урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 31.05.2016 № прийнято обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірним і не підлягає скасуванню.

У контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність дій відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений у статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (ідентифікаційний код 32402870, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 85) до Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 23.05.2025.

Суддя О.М. Качанок