Справа № 379/617/25
Суддя: Шабрацький Г. О.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/617/25
Провадження № 2-а/379/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП, згідно нової редакції позову просить суд: скасувати постанову № БЦРТЦК/467 яка 28 березня 2025 року винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 25500 грн. за частиною 3 статті 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; та стягнути судові витрати та витрати по наданню правової допомоги адвокатом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Позивач як особа, що доглядає ОСОБА_3 , перебуває на обліку у відділенні соціальної ветеранської політики Таращанської міської ради Київської області. Позивач подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання йому відстрочки та просив оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Проте довідку про відстрочку так і не видали, повідомивши, що комісія відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 не встигає розглянути всі заяви. Звертає увагу, що під час відвідування ІНФОРМАЦІЯ_6 як в грудні 2024 та і в січні 2025 йому не повідомляли про наявність офіційного оповіщення(повістки) про виклик на конкретну дату до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

09.03.2025 в додатку «РЕЗЕРВ+» повивач побачив повідомлення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 . 10.03.2025 від посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_9 позивачу стало відомо, що він порушив вимоги ст.. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дане порушення пов`язане із неврученням позивачу оповіщення (повістки) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_10 на 09 год. 00 хв.27.01.2025 року. Позивач зазначає, що працівники УДППЗ «Укршошта» порушуючи свої робочі обов`язки та інструкції не вручили йому оповіщення ( повістки) про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

10.03.2025 позивачу було вручено вже під особистий підпис повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_11 на 15 год 00 хв. 12.03.2025. В подальшому йому подзвонили з ІНФОРМАЦІЯ_12 та повідомили, що він має з`явитись на розгляд даного протоколу 28.03.2025 року 12:00 год. 28.03.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_12 де працівник РТЦК повідомив йому. Що розгляд справи відбудеться заочно та позивач має сплатити протягом десяти днів штраф у сумі 25000 грн.

Також вказує, що постанову якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 2010 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 25000 грн., 28.03.2025 року ніхто не дав, та фактично позбавляло його права на її оскарження. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав лише 04.04.2025 року після подання письмових скарг до Міністерства оборони України.

Позивач звертає увагу суду, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1КУпАП серія БЦРТЦК/ВОЮР № 467, який складено 10.03.2025 старшим інструктором ІНФОРМАЦІЯ_9 головним сержантом ОСОБА_4 , вказано, що він оповіщений рекомендованим листом № 256 ві 14.01.2025 року про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_9 на 09 год 00хв. 27.01.2025 року, однак не з`явився у визначену дату та час, порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте згідно трекінгу УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що лист за №256 лише відправлений 17.01.2025 року та вручений за довіреністю 11.02.2025 року. Однак він нікого не уповноважував довіреністю отримувати замість себе поштову кореспонденцію.

За цих обставин вважає постанову відповідача від 28.03.2025 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, протиправною та такою, що підлягає скасуванню судом із закриттям провадження у справі.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 08.04.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 10.04.2025 року після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

Вказану ухвалу відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 , отримав 18.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_13 не скористався правом подати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву.

17.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 надійшов відзив на повну заяву, згідно якого просив суд у задоволені позовних вимог позивача до військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі. Зазначає, що позивач не пред`являє жодної вимоги д Військової частини НОМЕР_1 та не оскаржує рішень (дій) посадових осіб частини. Посадові особи військової частини НОМЕР_1 не приймали рішень відносно позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. В даному спорі Військова частина НОМЕР_1 не є суб`єктом владних повноважень, а тому є неналежним відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

З`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив таке.

Судом встановлено, що 10.03.2025 старшим інструктором ІНФОРМАЦІЯ_14 головним сержантом ОСОБА_4 , в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_15 , що з адресою: АДРЕСА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення № БЦРТЦК/ВОБР №467. Відповідно до протоколу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , оповіщений рекомендованим листом № 256 від 14.01.2025 про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_15 на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року однак не з`явився у визначену дату та час, порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч .3 ст. 210-1 КУпАП (а.с 13).

28.03.2025 ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № БЦРТЦК/467 якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500,00 грн.

Зі змісту постанови, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 оповіщений рекомендованим листом №256 від 14.01.2025 про виклик про його до ІНФОРМАЦІЯ_15 на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року однак не з`явився у визначену дату та час, порушив вимоги п.п. 2 п. 1 правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч .3 ст. 210 КУпАП (а.с.14).

Згідно трекінг-номеру поштового відправлення № 256 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_8 на 09 год.00 хв. 27.01.2025 та який вказано і в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, за результатами відстеження на офіційному сайті АТ «Укрпошта» поштового відправлення з трекінг-номером відправлення № 256, з якого вбачається, що дата відправлення поштового повідомлення 17.01.2025, 04.02.2025 повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) та 11.02.2025 вручено за довіреністю відправнику.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ) , що підтверджується електронним військово-обліковим документом із застосунку «Резерв+» (а.с.12)

Відповідно до інформації із застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на військову службу відповідно до п.9ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» на строк до 09 травня 2025 року.

До позовної заяви позивач долучив копію акту №11 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 17.03.2025, згідно якого ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_3 (а.с.33)

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII), Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 ст.210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язки щодо правил військового обліку визначені в ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», де зокрема визначено і те, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно із ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до п. 28 Порядку №560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

ВідповідноУказу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженогоЗаконом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і на час розгляду справи.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

У межах розгляду цієї справи суду належить здійснити перевірку постанови відповідача як рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет його відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.09.2019 у справі №285/1535/15, який на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Статтею 284 КУпАП регламентовано, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

З огляду на це притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо орган, який ухвалює відповідне рішення, у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів встановить факт вчинення діяння, яке, відповідно до чинного законодавства, містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення № 467 від 10.03.2025, складеного старшим інструктором ІНФОРМАЦІЯ_8 головним сержантом ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , оповіщений рекомендованим листом № 256 від 14.01.2025 про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_15 на 09 год. 00 хв. 27.01.2025 року однак не з`явився у визначену дату та час, порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч .3 ст. 210-1 КУпАП

У позовній заяві зазначено, що вказану повістку він особисто не отримував та згідно трекінгу УДППЗ « Укрпошта» вбачається, що лист за №256 лише відправлений 17.01.2025 року та вручений за довіреністю 11.02.2025 року. Однак він нікого не уповноважував довіреністю отримувати замість себе поштову кореспонденцію.

Разом з цим, всупереч наведеному, будь-яких доказів, які б свідчили про отримання позивачем повістки відповідачем не надано.

Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови згідно ст.ст. 72-77 КАС України та спростування інформації викладеної позивачем у адміністративному позові суду не надано.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, оскільки згідно трекінг-номер поштового відпрвлення№ № 256, повістка про виклик ОСОБА_1 на 27.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_8 не була вручена 04.02.2025 та повернулась відправнику. Таким чином ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про виклик. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За таких обставин, сам лише факт винесення постанови про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП не може слугувати доказом вини останнього.

Крім того, постанова №БЦРТЦ/467 від 28.03.2025 венесена про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого за ч.3 ст.210 КУпАП. Однак протокол серія БЦРТЦК/ВОБР №467 від 10.03.2025 складений відносно ОСОБА_1 за правопорушення передбачене за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Протокол відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП не складався.

В даному випадку ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 не було встановлено та з`ясовано всіх обставин справ, а саме: чи складався протокол за ч.3 ст. 210 КУпАП, чи були у позивача поважні причини, щодо неявки за направленою на адресу за зареєстрованим місцем проживання повісткою про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_8 27.01.2025, що свідчило б про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Накладення на позивача штрафу, тим більше в розмірі 25500 гривень 00 копійок, є вагомим втручанням держави в його право на мирне володіння майном (в даному випадку його грошовими коштами). Таке втручання не є виправданим, оскільки воно не ґрунтується на законі. У зв`язку з цим застосування до ОСОБА_1 вказаного адміністративного стягнення суперечить гарантіям, передбаченим п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що відповідачем в силу положень ч.2 ст.77 КАС України не доведено правомірності свого рішення та не надано доказів, які б спростували доводи позивача викладені ним в поданому останнім адміністративному позову, а тому, суд вважає, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку з чим його позов слід задовольнити, рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАСУ скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судом також встановлено, що позивачем позов пред`явлено до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 .

Відповідно до абз. 3 п. 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022,районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Оскільки, позивач не пред`являє жодної вимоги до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Військової частини НОМЕР_1 та не оскаржує рішень (дій) посадових осіб частини. Посадові особи військової частини НОМЕР_1 не приймали рішень відносно позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. В даному спорі Військова частина НОМЕР_1 не є суб`єктом владних повноважень, а тому є неналежним відповідачем.

Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України: За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Договір №022/64/25 від 01.04.2025 про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом та перелік виконаних робіт, квитанцію від 07.04.2025 про оплату гонорару за надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 15000 грн.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною позивача письмові докази, а також те, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи, суд вважає вказані понесені витрати у розмірі 15 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000, 00 грн.

Встановлено, що за пред`явлення адміністративного позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 07.04.2025 року (а.с.1). Проте, в силу п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд присуджує стягнути з Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Крім цього, судовий збір, сплачений у розмірі 605 гривень 60 копійок, слід повернути позивачу ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 210-1, 251, 283, 284 КУпАП, ст. 9, 76-78,244-246, 257, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП- задовольнити повністю.

Скасувати постанову № БЦРТЦК/467 яка 28 березня 2025 року винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 25500 грн. за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000, 00 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок, відповідно до квитанції №69631418-1від 07 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 22.05.2025 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_13 ,ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження:, АДРЕСА_3 .

Суддя:Г. О. Шабрацький