Справа № 580/7363/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2025 року

м. Київ

справа № 580/7363/24

адміністративне провадження № К/990/20527/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова компанія «Хорс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова компанія «Хорс» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Черкаській області податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2024 року №4552/23-00-07-08-01 та визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Черкаській області податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №10485/23-00-07-08-01.

Суд першої інстанції, врахувавши вимоги статей 171, 257, 260, 262 КАС України, розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суди виходили з того, що:

- сума операцій з експорту товару за календарний місяць перевищує десятикратний розмір операції на незначну суму, тобто у місяць понад 4 000 000 грн, отже такі операції підлягали обов`язковому фінансовому моніторингу та на такі експортні операції поширюються граничні строки розрахунків.

- встановлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені позивачем твердження щодо звільнення його від відповідальності за порушення граничних строків розрахунку у сфері зовнішньо-економічної діяльності.

- твердження позивача про те, що контролюючий орган протиправно здійснив розрахунок дроблених операцій за календарний місяць шляхом врахування в загальну суму господарських операцій вартість всього товару, який був поставлений ТОВ «ЗЕРНОВА КОМПАНІЯ «Хорс» у березні та квітні 2023 року не приймаються, оскільки матеріалами справи підтверджено, що розрахунок таких операцій проводився контролюючим органом окремо в розрізі кожного місяця, як це передбачено вимогами законодавства;

- оскільки до перевірки та до матеріалів справи позивачем не надавалось висновку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на подовження граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, або довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) стосовно виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, які стали причиною несвоєчасного виконання умов договору, тому суд дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги частин 1, 2 статті 13 Закону України від «Про валюту і валютні операції» стосовно порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України, за експортним контрактом, укладеним з «TOLDER DEVELOPMENT INC» (Республіка Панама) в розмірі 141 261,50 доларів США на 17 днів, 200 804,00 доларів США на 17 днів, тому позов у цій частині позовних вимог також скасуванню не підлягає.

13 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 квітня 2024 року №4552/23-00-07-08-01 та від 19 липня 2024 року №10485/23-00-07-08-01 задовольнити в повному обсязі.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадженні, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Проте скажник жодним чином не наводить таких обставин.

При цьому, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

У поданій касаційній скарзі, скаржник, як підставу касаційного оскарження вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке призвело до неврахування норм статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", статей 1, 42, 47 Закону України "Про платіжні послуги" та порушення норм статей 109, 112 Податкового кодексу України, статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та неврахування положень статті 61 Конституції України та висновків Верховного Суду викладених у постановах від 11 травня 2022 року у справі №810/4429/18, від 18 жовтня 2019 року у справі № 810/3506/16, від 27 лютого 2018 року у справі № П/811/2370/15, від 20 липня 2021 року у справі № 806/1301/16.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач у касаційній скарзі доводить, що за висновками Верховного Суду визначальним для твердження про наявність порушення статті 1 скасованого Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є дата завершення митного оформлення (дата оформлення митної декларації), є не коректним, оскільки моментом вчинення експортної (імпортної) операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 1, 4 скасованого Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є момент фактичного перетину товаром митного кордону України.

Разом з тим, Позивач не звернув уваги на те, що висновки щодо застосування чинного на час спірних правовідносин Закону України «Про валюту та валютні операції» у відповідному контексті Верховний Суд формував неодноразово, зокрема у постановах у справах №160/6138/24, №380/10067/24, №540/1566/20.

Зміст наведених постанов представник Позивача жодним чином не згадує у своїй касаційній скарзі. Тому суд не може визнати обґрунтованим посилання на те, що правовідносини у справі, в якій подано касаційну скаргу, та правовідносини у справах, на які є посилання в касаційній скарзі щодо висновків про застосування Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», є подібними.

Суд звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Інші доводи Позивача, зокрема в контексті дроблення операцій з поставки, наведені у касаційній скарзі взагалі наведено безвідносно до підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія "Хорс" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська