Справа № 420/746/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/746/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каравана Р.В., розглянув в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 08.01.2025 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.10.2024 №38037/03-16 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.10.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 18.10.2024;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 понесенні ним судові витрати за сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII. Пенсія була призначена відповідно до приписів статті 55 Закону № 796-ХІІ та статті 13 Закону № 1788-ХІІ. 18.10.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянув вказану заяву та прийняв рішення від 25.10.2024 №38037/03-16 про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки їй вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 796-ХІІ. Вважає такі дії незаконними та необґрунтованими, тому звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відповідач-1 з доводами викладеними позивачем у позовній заяві не погоджується. У поданому до суду відзиві зазначає, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 21.10.2004 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 18.10.2024 позивач звернувся до Управління із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 25.10.2024 № 02 про відмову у переведенні на пенсію за віком, оскільки позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону. Зазначає, що визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується лише при призначенні пенсій, а також у разі, коли особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Виходячи з норм статей 40 та 45 Закону № 1058, застосування показника середньої заробітної плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки передбачено лише при призначенні пенсії та при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсії за віком та при наявності при цьому 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідач-2 з доводами викладеними позивачем у позовній заяві не погоджується. У поданому до суду відзиві зазначає, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до частини статті 114 до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі Закон № 1058-ІV). 18.10.2024 Позивач звернувся до Головного управління та він просив перерахувати та виплачувати йому пенсію згідно із Законом № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022, 2023 роки з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Головного управління за №02 від 25.10.2024 позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком, оскільки позивачка вже отримує пенсію за віком. Вказує, що в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до Закону № 1058-ІV, є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду уточненої позовної заяви з зазначенням поштового індексу місця проживання (перебування) позивача, а також наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, що додаються до заяви разом з її копіями для інших учасників справи, або докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

16.01.2025 представником позивача, з метою усунення вказаних в ухвалі від 10.01.2025 недоліків позовної заяви, до Одеського окружного адміністративного суду було подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено уточнену позовну заяву з зазначенням поштового індексу місця проживання (перебування) позивача, а також наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, що додаються до заяви разом з доказами надсилання її копії іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 17.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.02.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем 1 до Одеського окружного адміністративного суду подано клопотання про залучення Міністерства соціальної політики України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (зареєстровано канцелярією суду 14.02.2025).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення Міністерства соціальної політики України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Згідно протоколу 1254 від 10.02.2005 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, з урахуванням положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Згідно наявних в матеріалах справи перерахунків ОСОБА_1 17.09.2024 здійснено масовий перерахунок 70-річним, вид призначеної пенсії пенсія за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в графі особливості визначено «прож. у зоні посил. радіоеколог. контр.».

Згідно відомостей стажу для розрахунку останній періоди роботи ОСОБА_1 з 01.03.2019 по 30.04.2019. При здійсненні розрахунку заробітку для обчислення пенсії врахований заробіток за три попередні роки (за 2014-2016 роки) та застосовано коефіцієнти збільшення показника середньої ЗП 1.17*1.11*1.14*1.197 *1.0796. Збільшений на коефіцієнт показник ЗП складає 7994,47 грн.

18.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Враховуючи принцип екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянув вказану заяву та прийняв рішення від 25.10.2024 №38037/03-16 про відмову в призначені пенсії за віком.

Вказане рішення вмотивовано тим, що згідно з ч.3 ст.45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього закону для призначення пенсії (середня заробітна плата за три попередніх роки).

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №02 від 25.10.2024 (далі-Рішення) про відмову у переведенні на пенсію за віком, оскільки заявниця вже отримує пенсію за віком.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства, а тому його права підлягають захисту в судовому порядку, внаслідок чого звернулась до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Правові висновки Верховного Суду стосовно застосування положень цього Закону сформовані, зокрема у постановах від 29 жовтня 2018 року у справі № 348/2305/16-а, від 23 листопада 2018 року у справі № 465/8263/14-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 493/1869/17, від 21 грудня 2019 року у справі № 211/2459/17(2-а/211/160/17), від 27 лютого 2019 року у справі № 185/756/17 (2-а/185/109/17), від 19 червня 2020 року у справі № 759/6396/16-а, від 23 червня 2020 року у справі № 751/10237/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 233/3458/17 та від 12 серпня 2021 року у справі № 640/20298/19.

Згідно обставин вказаної справи позивачу було призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Положеннями ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зокрема визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави вважати, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, де зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як свідчать матеріали справи позивачу була призначена пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку.

Пенсія за віком як за Законом України "Про пенсійне забезпечення", так і за Закону №1058-ІV має схожі підстави та порядок призначення, а саме досягнення певного віку та наявності необхідного стажу роботи або страхового стажу.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачу 17.09.2024 було здійснено масовий перерахунок 70-річним та вид призначеної пенсії визначено - згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже за вказаних умов відсутні правові підстави для врахування заробітної плати (доходу) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, оскільки відсутній факт переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки позивачу було призначено пенсію за віком та продовжується виплачуватись саме пенсія за віком.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.10.2024 №38037/03-16 було правомірно прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження позивача, що після призначення вказаної пенсії позивач продовжувала працювати та сплачувала внески у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно абз. 6 та 7 ч. 1 ст. 7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).

Як свідчать матеріали справи останні страхові внески були сплачені позивачем в 2019 році, але при цьому наполягає на застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, коли жодних страхових внесків нею сплачено не було.

Окрім того, відповідно до абз. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 44 Закону №1058-ІV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Отже, за обставин вказаної справи, позивач досягла загального віку призначення пенсії за віком в 2014 році, а з відповідною заявою про призначення пенсії за віком остання звернулась лише в 2024 році. При цьому, повідомлення про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку матеріали справи не містять.

У той же час, як свідчать наявні справи перерахунки пенсії позивача при здійсненні розрахунку заробітку для обчислення пенсії в 2024 році врахований заробіток за 2014-2016 роки з застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати за наступні роки.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на правові позиції Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17 та інші наведені в позові правові позиції, оскільки останні є нерелевантними та до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. Вказані правові позиції Верховного Суду стосуються випадків первинного призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших видів спеціальних пенсій з подальшою подачею заяви про перехід на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV.

У даному ж разі, позивачу в 2005 році було призначено пенсію за віком та виплата саме вказаного виду пенсії здійснюється до даного часу, що позбавляє суд можливості застосувати вказані в позовній заяві правові висновки до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частин 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місцезнаходження: 10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7; ідентифікаційний код в .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ідентифікаційний код в .

Суддя Роман КАРАВАН

.