Справа № 560/8757/25
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8757/25
УХВАЛА

23 травня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 травня 2025 року звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), щодо не внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , а саме запису про виключення з військового обліку, як особи, яка за наслідками проходження військово-лікарської комісії, яка визнала його непридатним до військової служби;

- зобов`язати перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дунаївці) внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно ОСОБА_1 , а саме запису про виключення з військового обліку, як особи, яка за наслідками проходження військово-лікарської комісії визнана непридатною до військової служби.

Одночасно з позовною заявою до суду 22.05.2025 надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд заборонити першому відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дунаївці) його посадовим особам здійснювати направлення на військово-лікарську комісію, здійснювати процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправляти до місця проходження військової служби ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що 28.10.2022 призовною (медичною) комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 (Дунаївці) позивача визнано непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку за гр. II ст. 21 "А" розкладу хвороб Наказ МО України 2008 р. №402 і знятий з військового обліку. Підтвердженням проходження ВЛК є: копія медичного направлення №5385-0196-1893-3843 від 26.10.2022; копія направлення військовозобов`язаному для обстеження до Дунаєвецького б/л, результати обстеження були направленні до ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.10.2022; копія консультативного висновку спеціаліста від 26.10.2022; копія військового квитка серія НОМЕР_1 в якому міститься відповідний запис. Для усунення недостовірної інформації, яка помилково міститься в Єдиному державному реєстрі реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивачем скеровано відповідну заяву із підтверджуючими документами, які були отриманні відповідачем - 26.03.2025. Однак, станом на момент звернення до суду жодної відповіді не було отримано. Працівниками ТЦК та СП вчинено дії щодо проставлення відмітки в Реєстрі щодо нібито ОСОБА_1 порушено правила військового-обліку, однак такі дії є протиправними у зв`язку із виключенням позивача з військового-обліку. На думку позивача формальний підхід відповідача до ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів говорить про те, що у випадку ігнорування судової справи, виконання майбутнього рішення у справі створює загрозу тому, що до позивача будуть вчинятися протиправні дії, зокрема у відповідача є можливість створювати відомості за допомогою функціоналу Реєстру про порушення правил військового обліку, що вже відбулося, а також намагатися вчиняти самостійно або за допомогою інших Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації. В свою чергу, у випадку вчинення таких дій, майбутнє рішення (у випадку його задоволення) буде неможливо виконати, адже чина на сьогодні редакція Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в ст. 26 не містить підстави звільнення з військової служби на підставі рішення суду про, що вже наголосив Верховний Суд. Фактично такі дії та відомості створюють реальну загрозу для позивача протиправного призову на військову службу, що в свою чергу повністю та безповоротно створить умови невиконання майбутнього рішення суду. Натомість забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації позивача не створюють негативних наслідків для відповідача.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини першої-другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 29.11.2022 у справі № 640/17821/21, від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, що відповідачем чи іншими компетентними органами можуть вчинятися дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації.

Водночас, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Сама ж лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, наведені заявником обставини, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

З огляду на викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справ, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя І.І. Тарновецький