Справа № 334/10536/24
Суддя: Гнатюк О. М.
Дата ухвалення: 2025-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.05.2025
Провадження № 2-а/334/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя під головуванням судді Гнатюка О.М., при секретарі Соломоновій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Патяк Андрій Станіславович, до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гаращенка Антона Руслановича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 26 грудня 2024 року із адміністративним позовом до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гаращенка Антона Руслановича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтований наступним.

17.12.2024 року поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Полтавській області ДПП сержантом поліції Гаращенко Антоном Руслановичем винесено постанову серія ЕНА № 3679441 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень

Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки вважає що інкриміноване йому адміністративне правопорушення він не скоював.

Просив постанову справі про адміністративне правопорушення серії ЕХА № 3679441 від 17.12.2024 року скасувати. Провадження у справі закрити. Стягнути з Департаменту патрульної поліції судові витрати.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву. Вказав на те, що позов є безпідставним та необґрунтованим, повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що беззаперечним доказом вчинення порушення ОСОБА_1 підтверджуються фотокадрами. На місці розгляду справи позивача було ознайомлення із усіма правами згідно ст. 268 КУпАП. Просив повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача також, було надано пояснення де він вказав на те, що відеозапис з камери нагрудного відео реєстратора, долученого до матеріалів справ на CD-диску вівся не безперервно. Крім того вказав, що відеозапис не містить процесу зупинки транспортного засобу та інших істотних подій, що відбувалися на місці його зупинки. Просив відеозапис з камери нагрудного відео реєстратора долучений до матеріалів справи визнати неналежним та недопустимим доказом.

Перевіривши вимоги та доводи адміністративного позову, заперечення наведені у відзиві наданими сторонами доказами, суд приходить до такого.

З засвідченої копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕХА № 3679441 від 17.12.2024 вбачається, що 17.12.2024 року А/Д Київ-Харків-Довжанський М-ОЗ Орлов С.С. керував транспортним засобом без вімкненного ближнього світла фар поза населеним пунктом та на одну вісь транспортного засобу було встановлено шини з різними типами малюнків протектора та кількість, тип, колір розміщення і режим роботи світлових приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу , а саме: не працював правий габаритний ліхтар чим порушив п.31.4.3.А;31.4.5.Г, п. 9.8 ПДР України порушив ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КУпАП об`єднано згідно ст. 36 КУпАП.

Вказаною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

а) у колоні;

б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів;

в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;

г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) на транспортному засобі, що буксирує;

д) у тунелях.

На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар

Згідно з п. 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 31.4.3. Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

Згідно з 31.4.5. Колеса і шини:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів;

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Водночас, положеннями частини 2 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 2 статті 122, частина 1 стаття 122 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 40 № 580-VIII).

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці (ч. 2 ст. 40№ 580-VIII).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, приписи ч. 1 цієї статті встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час зупинки працівниками поліції, водій повідомив, що був змушений поставити запасне колесо, яке відрізняється за протектором від інших.

Щодо непрацюючого габариту водій зазначив, що під час його виїзду всі освітлювальні прилади були справні, а під час руху він не в змозі контролювати справність приладів.

Згідно з п. 31.5 ПДР, в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 («ї»; «д» - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Оскаржувана постанова, матеріали справи та наданий відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського також не містить інформації стосовно доказу, того, що водій ОСОБА_1 здійснював рух без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту. На наданому до відзиву СD диску вбачається, що відео фіксація розпочалася вже після зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів умисного вчинення водієм правопорушення, оскільки позивач наполягає на виникненні зазначеної технічної несправності вже під час руху транспортного засобу, а також відсутність доказів невиконання позивачем п. 31.5 ПДР України, суд дійшов висновку, що в діях водія відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржена позивачем постанова підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Також, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 9.8 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи той факт, що водій під час руху не взмозі був контролювати справність всіх освітлювальних приладів, і той факт, що водій під час пошкодження однієї шини був змушений поставити запасне колесо, яке відрізняється за протектором від інших, ненадання відповідачем доказів, які б свідчили про те, що водій здійснював рух без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту, кваліфіковано як недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 605 грн. 60 коп., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Представник відповідача у своєму відзиві зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень не відповідає принципу співмірності та розумності, просив позовну вимогу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката визнати такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, дослідивши зазначені вище документи та враховуючи складність даної адміністративної справи, обсяг і зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. 289, 293 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Патяк Андрій Станіславович, до поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гаращенка Антона Руслановича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3679441 від 17.12.2024 року, винесену поліцейським взводу № 2 роти №2 батальйону №1 УПП в Полтавській області ДПП сержантом поліції Гаращенко Антоном Руслановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

В Іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя: Гнатюк О. М.