Справа № 480/10392/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Справа № 480/10392/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/10392/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України в Сумській області яка полягає в неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивача від 14.10.2024 про призначення та виплату одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, як того вимагає ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відмову в її виплаті оформлену тістом від 15.11.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити позивачу одноразову допомогу у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у відповідності до ст. 35 та ч.5 ст. 36 Закону №1105-ХІV, у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 , яка настала від нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку, який трапився на виробництві ТОВ «Науково виробниче підприємство хімічних продуктів» - загинув його син ОСОБА_2 , працівник даного підприємства. На час смерті, син ОСОБА_2 мешкав разом з ним, що підтверджується копією Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копією Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024.

Зазначає, що звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області з письмовою заявою від 14.10.2024, в якій прохав прийняти рішення про нарахування та виплату йому, згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, і за результатом розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, відмовило у призначенні та виплаті одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. Підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачеві цього виду одноразової допомоги відповідач зазначив те, що його син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача не був членом його сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України.

На переконання позивача, поданими документами доводиться його право як батька загиблого, який з ним постійно проживав, був членом його сім`ї, на отримання страхової виплати, а тому вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в виплаті одноразової допомоги, така бездіяльність відповідача є протиправною, і з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві передбачено виплату сім`ї одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, а також одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого.

Зауважує, що 17.10.2024 в підсистемі «Документообіг ПФУ» за № 11129/Л-1800-24 зареєстрована заява про нарахування та виплату одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві (у довільній формі) від 14.10.2024, надіслана ОСОБА_1 поштовим відправленням.

Заява у довільній формі, надіслана поштовим відправленням, та додані до неї копії документів, не можуть слугувати підставою для призначення страхових виплат, тому розглянута згідно із Законом України «Про звернення громадян». За результатами вивчення документів, доданих до звернення ОСОБА_1 встановлено, що його син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2 (долучена до звернення копія акта за формою Н-1/П від 03.04.2024). Його вік на дату смерті - 23 роки.

Тобто, враховуючи положення СКУ, на дату смерті ОСОБА_2 , його батько, ОСОБА_1 , не є членом його сім`ї, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Про результати розгляду заяви від 14.10.2024 ОСОБА_1 надана відповідь листом Головного управління від 15.11.2024 № 1800-0202-8/47596, яким повідомлено про відсутність підстав для призначення страхових виплат.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

У позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку, який трапився на виробництві ТОВ «Науково виробниче підприємство хімічних продуктів» - загинув син ОСОБА_2 , працівник даного підприємства (а.с. 8,9).

На час смерті, ОСОБА_2 мешкав разом з позивачем, що підтверджується копією Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копією Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024 (а.с.10-11).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області з письмовою заявою від 14 жовтня 2024 в довільній формі, в якій прохав прийняти рішення про нарахування та виплату йому згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. До заяви ним було додано документи, які підтверджували право на отримання одноразової допомоги на підставі зазначеної правової норми, а саме: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024р.; копію Акту про підтвердження проживання від 08.10.2024р.; копію сторінок мого паспорту та картки платника податків; копію Довідки до акту МСЕК на моє ім`я; копію мого пенсійного посвідчення; копію Акту розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 на 8-ми арк (а.с.34-49).

За результатом розгляду поданої позивачем заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, повідомило останнього про відмову у призначенні та виплаті одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. Підставою для відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 цього виду одноразової допомоги відповідач зазначив те, що його син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача - не був членом моєї сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України (а.с. 51).

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом №1105-XIV.

Частиною першою статті 4 Закону №1105-XIV унормовано, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

На уповноважений орган управління та його територіальні органи, серед іншого, покладено завдання здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону (пункт 2 частини першої статті 5 Закону №1105-XIV).

За приписами частини першої статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 2 частини сьомої статті 30 Закону №1105-XIV передбачено, що страхові виплати складаються з страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно з частиною першою статті 35 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до частини другої статті 35 Закону №1105-XIV непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку (частина третя статті 35 Закону №1105-XIV).

Частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-XIV установлено також, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Наведене свідчить, що у разі смерті потерпілого законодавець встановив коло осіб, які мають право на щомісячні страхові виплати, та осіб, які мають право на отримання одноразових страхових виплат сім`ї - допомоги сім`ї потерпілого (виплачується сукупно на сім`ю потерпілого) та страхової виплати (виплачується особам, які мали право на одержання утримання від потерпілого, а також на дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник. Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Приписами частини другої статті 37 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як установлено частиною третьою статті 37 Закону №1105-XIV, потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Стаття 38 Закону №1105-XIV встановлює порядок розгляду справи про страхові виплати, згідно з якою територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Пунктом 4 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 21 вересня 2022 року №2620-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11 з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання затверджено Порядок №11 (Порядок був чинний на момент настання нещасного випадку на виробництві).

Розділом V Порядку №11 врегульовано питання призначення, зокрема, одноразової допомоги особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого, де також, шляхом встановлення різних умов призначення, визначено наявність двох окремих видів одноразових страхових виплат - на сім`ю померлого та на кожну особу окремо.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні) для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого й потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна збігатися з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

21.03.2024 набрав чинності Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року №4-1; одночасно втратив чинність Порядок №11. При цьому дискримінаційних умов, які стосуються обов`язковості однакового зареєстрованого місця проживання усієї родини, Порядок №4-1 не містить.

Також відповідно до абз 2 пункту 4 Розділу ІІІ Порядку №4-1 рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596 відповідач відмовив позивачеві, батьку потерпілого ОСОБА_2 , у виплаті одноразової допомоги на сім`ю, покликаючись на невиконання приписів частини п`ятої статті 36 Закону №1105-XIV. Так, у листі вказано, що син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача не був членом його сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України, про що також зазначено у відзиві на позов.

Оцінюючи доводи відповідача щодо підстав відмови у призначенні страхової виплати "одноразова допомога сім`ї", суд зазначає, що ані Закон №1105-XIV, ані Порядок №4-1 поняття родини/сім`ї не визначають.

Для такого правового регулювання з урахуванням предмета спору СК України є спеціальним законом, який має враховуватись при визначенні поняття сім`ї та її членів при вирішенні питань про наявність права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

При цьому Верховний Суд у постанові від 22.04.2024 у справі №420/17371/22 сформулював висновок, відповідно до якого враховуючи передбачену Основним Законом можливість вільного вибору особою свого місця проживання, а також те, що положення Цивільного кодексу України та Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачають можливість проживання у двох і більше місцях і при цьому не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації; зареєстроване місце проживання не є безумовним, єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті. Тому встановлена Порядком №11 обов`язковість збігу зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого є додатковою обмежуючою умовою, що значно звужує обсяг встановлених законом прав сімей застрахованих осіб, що загинули на виробництві. Верховний Суд також зауважував, що Закон №1105-XIV не містить вимоги співпадіння зареєстрованого місця проживання усієї родини для отримання одноразової допомоги на сім`ю у разі смерті потерпілого та не вбачається серед переліку підстав для відмови в призначенні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому. Враховуючи встановлену під час розгляду справи невідповідність положень пункту 5.1 розділу V Порядку №11, що визначають підстави набуття права на одноразову допомогу сім`єю загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві, положенням Закону №1105-XIV, Верховний Суд дійшов висновку, що правильним є застосування правового акта, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за змістом висновків Верховного Суду, сформульованих у наведеній справі, неоднакове зареєстроване місце проживання членів сім`ї не впливає на отримання одноразової допомоги сім`ї потерпілого. Тому визначальним є факт проживання однією сім`єю.

У розглядуваній справі беззаперечним є факт родинних зв`язків між ОСОБА_1 (батько) та потерпілим ОСОБА_2 (син), про що наявне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

З матеріалів справи також вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 мешкав разом з батьком, що підтверджується копією Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копією Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024 (а.с.10-11). Вказані документи надавались позивачем разом із заявою про нарахування та виплату спірної одноразової допомоги (а.с.13).

Отже, встановленими у справі обставинами підтверджується, що ОСОБА_2 , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, до смерті проживав разом із своїм батьком однією сім`єю. Водночас, саме факт спільного проживання позивача та його померлого сина є достатньою підставою для отримання одноразової допомоги на сім`ю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової допомоги як член сім`ї потерпілого, передбаченої частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-ХІV, а тому відмова відповідача у призначенні такої соціальної виплати є протиправною.

У той же час, вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача про нарахування та виплату одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві від 14.10.2024, у порушення абз 2 пункту 4 Розділу ІІІ Порядку №4-1, постанова відповідачем не приймалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що до компетенції суду не належить призначення, розрахунок та виплата соціальних виплат, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд вважає доцільним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, оформлену листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.10.2024 про призначення та виплату одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, як того вимагає ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 14.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька