Справа № 160/22934/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2025 року

м. Київ

справа №160/22934/23

адміністративне провадження № К/990/9220/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №160/22934/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 квітня 2017 року № 1549 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Головного управління Національної поліції України" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 18 квітня 2017 року № 138 о/с «По особовому складу», яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції, майора поліції ОСОБА_1 з 19 квітня 2017 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2017 року по день винесення рішення у даній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15 квітня 2017 року № 1549 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Головного управління Національної поліції України" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 18 квітня 2017 року № 38 о/с "По особовому складу", яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції, майора поліції ОСОБА_1 , з 19 квітня 2017 року;

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 87 361,65 грн;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції, майора поліції ОСОБА_1 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць;

- у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року скасовано, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишено без розгляду.

Ухвалами Верховного Суду від 11 квітня 2024 року, 02 травня 2024 року, 15 травня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року було повернуто особі, яка їх подала.

05 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Суду вчергове надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №160/22934/23.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків указаної касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції: заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення, а також відповідних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин;. касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав), з належним її обґрунтуванням.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 березня2025 року про залишення касаційної скарги без руху скаржником подано до суду касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав), а також заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження позивач зазначає, що вперше касаційну скаргу було подано його представником у межах строку визначеного статтею 329 КАС України, водночас зазначену касаційну скаргу та повторно подані касаційні скарги було повернуто ухвалами Верховного Суду особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Скаржник указує на те, що через тяжку хворобу його батька, який потребував постійного догляду, він не міг брати активну участь у процесі, тому дізнавшись у кінці 2024 року про те, що його представником після повернення втретє поданої касаційної скарги повторно касаційна скарга не подавалася, ним було прийнято рішення звернутися з касаційною скаргою самостійно. Оскільки позивач немає практичного досвіду підготовки процесуальних документів, то процес самостійного написання касаційної скарги та клопотання про поновлення строку вимагав значного часу. Тому, на його думку, значний пропуск строку звернення з повторною касаційною скаргою стався з причин, які не залежали від скаржника.

Також у заяві про поновлення пропущеного строку скаржник посилається на систематичне відключення електроенергії, зв`язку та інтернету у регіоні його проживання у зв`язку з воєнними діями, що ускладнило доступ до електронних сервісів.

Перевіряючи наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, Суд зазначає, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Приписами статті 44 КАС України встановлено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що він не був обізнаний, що повторно касаційна скарга після повернення втретє поданої представником позивача не подавалася, оскільки сторона, яка залучена в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип правової визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує сторону судового процесу, цікавитися перебігом розгляду його позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також Верховний Суд зазначає, що наведені позивачем обставини необхідності догляду за хворим батьком та відсутністю у нього практики та навичок написання касаційної скарги не можуть вважатися об`єктивно непереборними та такими, що виключали можливість вчасного звернення до суду з цим позовом, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутися до суду через іншого уповноваженого представника та подати касаційну скаргу в більш стислий строк.

Верховний Суд звертає увагу, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку, оскільки стабілізаційні відключення електроенергії не є безперервними, а скаржником не надано жодних доказів на підтвердження того, яким чином зазначені обставини унеможливили його звернення до суду з касаційною скаргою в найкоротші строки.

Крім того, представником позивача вже тричі подавалася касаційні скарги, які були повернуті судом у зв`язку з неналежним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження.

Суд зазначає, що повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно. При цьому, приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, а тому ця обставина сама по собі не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Оцінюючи вказані обставини, Суд зазначає, що підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання касаційної скарги.

Неодноразове повернення касаційної скарги у зв`язку з неналежним оформленням касаційної скарги зазначеним критеріям поважності не відповідає, адже такі обставини були наслідками волевиявлення скаржника. Суд наголошує, що приведення касаційної скарги відповідно до вимог КАС України є процесуальним обов`язком сторони.

Наведені обставини не можуть бути визнані як своєчасне та належне виконання скаржником його процесуальних обов`язків.

Крім того, повторно з касаційною скаргою скаржник звернувся через дев`ять місяців після повернення попередньо поданої касаційної скарги та майже через рік після ухвалення оскаржуваної постанови.

Суд наголошує, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.

Таким чином, Судом установлено, що зазначені скаржником доводи щодо поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, отже, не свідчить про наявність поважних причин для поновлення цього строку.

З урахуванням наведеного, Суд не вбачає підстав визнавати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що скаржницею не наведено інших поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а також не надано належних доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 44, 248, 332, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №160/22934/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №160/22934/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Судді:О.Р. Радишевська В.Е. Мацедонська М.І. Смокович