Справа № 420/21609/24
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2025 року

м. Київ

справа №420/21609/24

адміністративне провадження № К/990/15050/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.,

розглянувши заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження процесуального строку у справі № 420/21609/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 27 жовтня 2023 року (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 27 жовтня 2023 року з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 27 жовтня 2023 року (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити на користь позивача , індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 762,35 грн в місяць за період з 01 березня 2018 року до 27 жовтня 2023 року з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року залишено без змін.

Не погоджуючись із такими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі № 420/21609/24 залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання обґрунтування наявності виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та документа про сплату судового збору.

02 травня 2025 року скаржником направлено до Суду заяву про продовження процесуального строку для виконання ухвали Верховного Суду від 22 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2025 року продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 22 квітня 2025 року, на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 15 травня 2025 року надіслано скаржнику через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до його електронного кабінету.

Пунктом 2 частини шостої статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з повідомленням про доставку електронного листа через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» ухвала про залишення касаційної скарги без руху доставлена до електронного кабінету скаржника 15 травня 2025 року о 18:18 год.

Частиною шостою статті 251 КАС України встановлено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ураховуючи викладене, ухвала про залишення касаційної скарги без руху вважається врученою 16 травня 2025 року, а тому скаржник мав усунути недоліки касаційної скарги відповідно до встановленого судом строку не пізніше 21 травня року.

20 травня 2025 року скаржником направлено до Суду заяву про продовження процесуального строку для виконання ухвали Верховного Суду від 22 квітня 2025 року.

Вирішуючи питання щодо продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, суд виходить із такого.

Згідно з частиною другою статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.

У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.

Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.

Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.

Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Заявником не надано доказів, що містять відомості про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджується виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.

Беручи до уваги наведене вище, у встановлений судом строк та станом на 22 травня 2025 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконано, а саме не надано документа про сплату судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював правову позицію про те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (зокрема, у рішенні у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine) від 16 лютого 2017 року, заява № 18986/06).

За наслідками невиконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, відповідно до частини другої статті 332 КАС України передбачено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Виходячи з положень зазначеної вище норми та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України суддя повертає касаційну скаргу заявникові, якщо він не усунув недоліки скарги, яка залишена без руху.

За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 121, 169, 251, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволені клопотання про продовження процесуального строку.

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження процесуального строку у справі № 420/21609/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний
Судді М.В. Білак В.Е. Мацедонська