Справа № 320/19629/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 травня 2025 року Справа № 320/19629/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Епель О.В. та суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В. у м. Києві, перевіривши клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження за подання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом із апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Перевіривши зазначене клопотання апелянта, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно частин першої, другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суд встановив, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 12.09.2024, втім апеляційна скарга подана через канцелярію суду зв`язку 15.05.2025, тобто з пропуском тридцятиденого строку.

Як вбачається з матеріалів електронної справи, апеляційна скарга подана апелянтом втретє.

Первинна апеляційна скарга була подана ГУ ПФУ у Київській області в межах строку, встановленого ст. 283 КАС України, проте ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з неусуненням її недоліків зі сплати судового збору.

Вдруге апелянтом було подано апеляційну скаргу через чотири місяці після повернення первинної. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2025 скаргу було залишено без руху з огляду на пропуск апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення суду.

При цьому, суд відзначив, що звертаючись до суду апеляційної інстанції вдруге з апеляційною скаргою 24 березня 2025 року, тобто з пропуском 30-денного строку на оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року, апелянтом не надано жодних доказів, які підтверджували б поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги.

Також, суд звернув увагу, що апелянтом надано суду платіжне доручення № 7886 від 04 грудня 2024 року, яке проведено банком 04 грудня 2024 року, тому, ГУ ПФУ у Київській області необхідно надати докази, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в період з моменту сплати судового збору (04 грудня 2024 року, про що свідчить штамп банку на платіжному дорученні № 7886) до моменту подачі апеляційної скарги 24.03.2025 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що ГУ ПФУ у Київській області не усунув її недоліки.

15.05.2024 року через канцелярію суду апелянт повторно - втретє, подав апеляційну скаргу та просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження.

При цьому ГУ ПФУ у Київській області посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 та зазначає, що суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду. Крім того апелянт зазначає причини, за яких пропуск строку може вважатися поважним.

Розглядаючи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів зазначає, що строк на апеляційне оскарження передбачений статтею 295 КАС України, і цей строк не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу, що вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Водночас апелянт не зазначає жодних доводів та не надає жодних належних та допустимих, у контексті ст. 73-74 КАС України, доказів існування непереборних обставин, які перешкоджали йому скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою з дотримання встановлених КАС України строків.

Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не є релевантними у справі № 620/12101/24 з огляду на відмінний суб`єктний склад та обставини справи.

При цьому, суд зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

При цьому, апеляційний суд враховує усталену правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною зокрема у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, згідно з якою строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Втім, апелянтом не зазначено жодних доводів та доказів, які дозволяли б колегії суддів стверджувати, що повернення двох попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від ГУ ПФУ у Київській області і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником.

Крім того, апелянтом не наведено жодних причин зволікання з подачею повторної апеляційної скарги в межах строку на апеляційне оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що наявність поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції входить до предмета доказування та повинно бути підтверджено належними і допустимими, в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, яких у цьому випадку суду не надано.

Водночас, дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Зазначені процесуальні строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

У свою чергу, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно, зокрема строку подання апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, поважних підстав пропуску строку апелянтом не наведено.

Керуючись ст.ст. 133, 295, 298, 321, 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження та про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк