Справа № 305/1210/25
Суддя: Ємчук В. Е.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1210/25
Провадження по справі 2-а/305/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемоти М.І.

представника позивача ОСОБА_2

представника позивача Гудза Ю.Ю.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Гудз Юрій Юрійович, звернувся до Рахівського районного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позов мотивував тим, що 12 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено оскаржувану постанову № 151 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_2 , незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за правопорушення, якого останній взагалі не вчиняв. Відповідно до мотивувальної частини постанови: 12.02.2025 року близько 09:30 години ОСОБА_2 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з повісткою № 1535278 від 03.12.2024 року, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.12.2024 о 14:00 годині, яка була йому надіслана 05.12.2024 року як - адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф20 про причини повернення поштового відправлення від 12.12.2024 року. Своєю неявкою ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Вказану вище постанову позивач вважає незаконною, з огляду на такі обставини та норми чинного законодавства України. Позивач, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер в реєстрі «Оберіг» НОМЕР_8. Також, ОСОБА_2 зареєстрований у мобільному додатку «Резерв+» та вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та оновив свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатка «Резерв+». Звертає суду увагу на те, що відповідно до відомостей електронного військово-облікового документу, позивач зазначив мобільний телефон за номером НОМЕР_1 , що підтверджується відповідними відомостями з додатка «Резерв+», однак у постанові №151 по справі про адміністративне правопорушення зазначені інші номери мобільних телефонів, які Позивачу невідомі. Крім цього, Позивач добровільно (самостійно) 12.02.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних із зазначеними відомостями у додатку «Резерв+», де йому повідомили, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, надісланою засобами поштового зв`язку № 866. При цьому, звертає суду увагу на те, що 12.02.2025 року ОСОБА_2 перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 представники у присутності ОСОБА_2 не складали постанову по справі про адміністративне правопорушення № 151 від 12.02.2025 року, на підтвердження чого є відсутній підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутній будь-який доказ, у тому числі із зазначеними свідками, що Позивач відмовлявся отримувати дану постанову. Тому, вважає, що вищевказана постанова №151 від 12.02.2025 року відносно ОСОБА_2 складена з численними порушеннями чинного законодавства та надіслана через 2 (два) місяці засобами поштового зв`язку 12.04.2025 року. Також зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ним ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, не враховуючи примітки до ст. 210 КУпАП, відповідач не зазначив ані у протоколі, ані в постанові, які саме відомості не були оновлені позивачем, чи які підлягали уточненню, та не навів доказів того, що ним були вжиті заходи щодо отримання персональних даних позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії. Крім того, до протоколу не долучено письмових доказів на підтвердження неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних позивача з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи. Отже, відсутні передбачені законом умови, за яких позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Умислу порушувати законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у позивача не було, дані оновлені вчасно. Жодних підстав для ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача не було і немає. Як зазначалося вище, до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернулася повістка з відміткою «адресат відсутній», але стверджує, що ніякої повістки він не отримував, працівник Укрпошти до його будинку не приходив, повістку не приносив. Також звертаю увагу суду на формулювання резолютивної частини оскаржуваної постанови, в ній відсутні відомості про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП притягнення його до адміністративної відповідальності саме за цією статтею, вказано лише про накладення штрафу в сумі 17000 гривень. З огляду на викладене, Позивач вважає, що відповідачем не доведено правомірності свого висновку про порушення ним ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відтак, і підстав для накладення на позивача адміністративного стягнення. Водночас оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення. Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, тому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_2 17000 гривень штрафу та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 25.04.2025 було поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом, призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області за адресою: м. Рахів, вул. Карпатська 15. При цьому, відповідачам повідомлено про їх право до початку судового розгляду подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог та роз`яснено норми ч. 4 ст. 159 та ч. 2 ст. 77 КАС України.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 позовні вимоги не визнає та заперечує їх у повному обсязі, вважає, що вищевказана позовна заява задоволенню не підлягає. Зазначає, що 12.02.2025 року громадянин ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з повісткою № 1535278 від 03.12.2024 року, надісланою засобами поштового зв?язку, за якою йому належало з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.12.2024 року о 14:00 годині, номер поштового відправлення № 866, яка була йому надіслана 05.12.2024 року засобами поштового зв?язку та повернута відправнику оператором поштового зв?язку 21.12.2024 року з поміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 12.12.2025 року. Своєю неявкою ОСОБА_2 порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (зі змінами та доповненнями), які визначають, що громадяни зобов?язані, зокрема, з?являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не з`явився. Отже, ОСОБА_2 має сплатити штраф, який на нього було накладено за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адже під час накладення стягнення працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 діяли виключно в межах, у спосіб та на підставі закону, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він перебував на військовій службі як доброволець, захищав Україну у Донецькій області, наразі демобілізований, має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей. Як військовозобов`язаний перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та дані ним оновлені вчасно - має особистий номер у системі "Оберіг" та всі свої дані оновив у додатку "Резерв +". Звертає увагу, що номери телефонів, які зазначені у постанові, йому не належать, а свій номер телефону він зазначав у системі "Резерв +". Весь час його сім`я проживає за адресою АДРЕСА_2 , проте повістку не отримував, про її надходження листоноша його не повідомляла та він не отримував жодних повідомлень про надходження повістки не отримував на номер телефону. Він сам з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у додатку "Резерв +" з`явилося повідомлення про те, що на нього накладено стягнення. Вважає, що адміністративне стягнення на нього накладено протиправно, а тому просить скасувати постанову №151 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Представник позивача - адвокат Гудз Юрій Юрійович вважає, що жодних підстав для накладення на ОСОБА_2 не було, тому постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Факт того, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.02.2025 жодним чином не скасовує його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 210-1 КУпАП та не є поважною причиною неявки за викликом 13.12.2024. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та залишити за позивачем судові витрати.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи й додані до неї письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно з повісткою №1535278 від 03.12.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, ОСОБА_2 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.12.2024 року о 14 годині для уточнення даних.

Вказану повістку за номером поштового відправлення № 866 було надіслано 05.12.2024 ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 засобами поштового зв`язку та повернуто відправнику оператором поштового зв`язку 12.12.2024 року із зазначенням "адресат відсутній за вказаною адресою" відповідно до Довідки Ф. 20 «Про причини повернення поштового відправлення».

Як вбачається з постанови №151 від 12.02.2025 близько 09:30 години ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з повісткою № 1535278 від 03.12.2024 року, надісланою засобами поштового зв?язку, за якою йому належало з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.12.2024 року о 14:00 годині, номер поштового відправлення № 866, яка була йому надіслана 05.12.2024 року засобами поштового зв?язку та повернута відправнику оператором поштового зв?язку 21.12.2024 року з поміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 12.12.2025 року. Своєю неявкою ОСОБА_2 порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року, які визначають, що громадяни зобов?язані, зокрема, з?являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. У зв`язку з чим ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на громадянина ОСОБА_2 . постановлено накласти штраф у сумі 17 000 гривень.

Аналогічна інформація міститься і в протоколі №151 від 12.02.2025.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 16.04.2021, ОСОБА_2 ОСОБА_5 мають пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Згідно з даними "Резерв +" ОСОБА_2 вчасно уточнив дані, його місце проживання АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_3 , має відстрочку до 08.05.2025 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23.

Згідно з військовим квитком 26.10.2022 ОСОБА_2 звільнений (демобілізований) зі служби на підставі ст. 26 ч. 1 п. 2, пп. в - через сімейні обставини.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому для того, щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі - Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, після набрання чинності змін до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою».

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Як вбачається з роздруківки трекінгу відстеження поштового відправлення за номером №866 поштове відправлення 05.12.2024 було прийнято до відправки у відділенні Київ 05300. Будь-яких інших відомостей про те, що працівниками Укрпошти здійснювалася спроба вручення повістки, здійснювався вихід за адресою, зазначеною у поштовому відправлені, про відмову отримання поштового відправлення, про відсутність адресата за зазначеною адресою, за номером трекінгу №288 не відображено, як і не вказано цього на самій повістці та довідці Ф-20.

У конкретному випадку не вбачається, що працівниками пошти здійснювалася спроба вручити судову повістку позивачу. Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач був обізнаний про те, що на його адресу надійшла судова повістка взагалі.

Суд виходить з того, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Сам по собі той факт, що повістка прибула до відділення 07.12.2024 року та 12.12.2024 повернена відправнику, не дає підстав констатувати належність повідомлення відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Суд приходить до висновку, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, зі змісту повістки № 1535278 позивач мав з`явитися для уточнення даних.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, які саме дані позивачу необхідно було уточнити саме в ТЦК, а також про неможливість отримання таких даних з реєстрів. Навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік, відповідач мав військово-облікові дані на позивача, у тому числі й номер телефону (у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності зазначені невідомі номери телефонів), він нещодавно був звільнений/демобілізований з військової служби, що власне також підтверджує наявність всіх даних про Позивача у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином законодавець визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються.

З наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , про накладення на ОСОБА_2 17000 гривень штрафу є протиправною, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Постанову про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП належить скасувати і закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн необхідно стягнути в його користь з відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_2 17000 гривень штрафу, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП закрити.

Судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 605,60 гривні стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2025.

Відомості про учасників провадження:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тел. НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача - Гудз Юрій Юрійович, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_6 , тел. НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Суддя: В.Е. Ємчук