Справа № 160/23568/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/23568/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року (суддя Ільков В.В.) в справі № 160/23568/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 160/23568/24, яке набрало законної сили 10 січня 2025 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату основного розміру пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №1298 від 16 липня 2024 року про розмір грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Позивач 18 березня 2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №160/23568/24.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про встановлення судового контролю за виконання рішення.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав можливості йому надати додаткові докази, що підтверджують факт невиконання рішення суду, що набрало законної сили, чим поставив позивача і відповідача в нерівні умови. Надання заявником (позивачем) будь-яких додаткових доказів при поданні заяви про встановлення судового контролю не встановлено ст. 382 КАС України.

Висновок суду першої інстанції про недостатність доказів невиконання рішення суду не мотивований, а факт не проведення виплати пенсії і не перерахування її за довідкою, виданою фінансовим управлінням СЗРУ, №1298 від 16 липня 2024 року суд міг перевірити, отримавши відповідь від відповідача.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення в цій справі, суд першої інстанції врахував, що ця справа не є справою з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Судом першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні заяви про встановлення судового контролю також зазначено наступне.

Встановлення судового контролю у справі такої категорії є диспозитивним правом суду і має вирішуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, яких в даному випадку заявником не надано.

Позивачем суду не надано жодних доказів звернення до державної виконавчої служби з метою пред`явлення такого виконавчого листа суду до примусового виконання, а також не надано доказів щодо неможливості його примусового виконання.

Крім того, заявником не надано доказів звернення безпосередньо до самого відповідача з метою виконання ним рішення суду і отримання відмови останнього з цього приводу.

Заявником не надано доказів звернення до відповідача з приводу виконання рішення суду і отримання від нього відмови з цього приводу.

Суд першої інстанції зазначив про не встановлення, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення.

Оскільки заявником не надано достатніх доказів неможливості примусового виконання вказаного рішення суду у загальному порядку, на думку суду першої інстанції, неможливо стверджувати про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення, як і неможливо стверджувати, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів.

Враховуючи, що у справах, крім справ, перелік яких наведено в абз. 2 ч. 1 ст. 382 КАС України, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що ця справа не належить до тих, які визначені в абз. 2 ч. 1 ст. 382 КАС України, при цьому заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття таких заходів за наявних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/23568/24.

Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 160/23568/24, яке набрало законної сили 10 січня 2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату основного розміру пенсії на підставі довідки Фінансово-економічного управління Служби зовнішньої розвідки України №1298 від 16 липня 2024 року про розмір грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Відтак, предметом позову в цій справі було питання перерахунку пенсійних виплат, які отримує ОСОБА_1 .

При цьому судовим рішенням у цій справі встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ця справа не є справою з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, є помилковим.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною третьою статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, який набрав чинності 19 грудня 2024 року (далі - Закон №4094-ІХ), статтю 382 КАС України викладено у новій редакції.

Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Частиною першою статті 382 КАС України у редакції Закону № 4094-IX встановлено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Положеннями частини четвертої статті 382 КАС України в редакції Закону № 4094-IX передбачено, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною п`ятою статті 382 КАС України установлено, що за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини шостої статті 382 КАС України суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що абзацом другим частини першої статті 382 КАС України передбачено безальтернативне встановлення судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, судового контролю за виконанням такого рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у конкретному переліку справ, а саме: справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг саме за письмовою заявою заявника, а підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у таких справах є наявність відповідної письмової заяви заявника.

Разом з тим, суд першої інстанції, як вказано вище, дійшов помилкового висновку, що ця справа не відноситься до категорії справ, зазначених у абзаці другому частини першої статті 382 КАС України.

Також є безпідставним зазначення судом першої інстанції як підстави для відмови у задоволенні заяви не надання позивачем доказів звернення до державної виконавчої служби з метою пред`явлення такого виконавчого листа до примусового виконання, а також не надання доказів щодо неможливості його примусового виконання, адже положеннями частини четвертої статті 382 КАС України в редакції Закону № 4094-IX передбачено, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви про встановлення судового контролю.

При цьому інститут судового контрою за виконанням рішення є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню судового рішення та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд зауважує, що у разі невиконання судового рішення особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника - суб`єкта владних повноважень, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і КАС України, а законодавець не встановлює залежності звернення до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України від того, чи здійснюється примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби чи ні.

Оскільки ця справа є справою з приводу перерахунку пенсійних виплат, то за письмовою заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю суд першої інстанції мав зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення.

При цьому в цій категорії справ (щодо перерахунку пенсійних виплат) законодавцем не передбачено право суду на зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, зобов`язати такого суб`єкта подати звіт.

Зважаючи на те, що ця справа є справою щодо перерахунку пенсійних виплат, тому відмова суду першої інстанції у встановленні судового контролю з підстав відсутності доказів звернення позивача до державної виконавчої служби з метою пред`явлення такого виконавчого листа суду до примусового виконання, доказів неможливості його примусового виконання, доказів звернення безпосередньо до самого відповідача з метою виконання ним рішення суду і отримання відмови останнього з цього приводу, є неправильною.

Враховуючи встановленні судом обставини, суд вважає за необхідне на виконання частини першої статті 382 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення питання встановлення судового контролю та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року в справі №160/23568/24 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року в справі №160/23568/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати протягом одного м`ясця з дня отримання копії цієї постанови до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року в справі №160/23568/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 22 травня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко