Справа № 500/1016/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1016/25

22 травня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому з урахуванням нової редакції позовної заяви просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу проходження військової служби з 18.11.1983 по 09.11.1986 та таких періодів роботи: з 09.03.1987 по 08.02.1988 в Кіровоградській механізованій колоні № 7 (запис в трудовій книжці 1-2); з 12.04.1988 по 27.03.1992 в Кіровоградському АТП 13501 (запис в трудовій книжці 4-7); з 01.04.1993 по 05.08.1996 в неповній середній школі № 6 м. Первомайська Миколаївської області (запис в трудовій книжці 8-10); з 01.03.2000 по 15.11.2000 в ДП «Водоканал-сервіс» () (запис в трудовій книжці 11-12); з 16.11.2000 по 09.01.2001 в ПП «Прилади обліку» () (запис в трудовій книжці 13-14); з 01.03.2004 по 30.11.2004 в Первомайському виробничому управлінні водопровідного-каналізаційного господарства () (запис в трудовій книжці 18-20); з 01.02.2008 по 21.08.2019 в Первомайському міському водоканалі Первомайської міської ради () (запис в трудовій книжці 21-23); з 01.07.2022 по 31.10.2023 в Комунальному підприємстві «Первомайськводоканал» () (запис в трудовій книжці 24-25); з 01.04.2024 по 30.09.2024 в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства ().

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період проходження військової служби з 18.11.1983 по 09.11.1986; періоди роботи: з 09.03.1987 по 08.02.1988 в Кіровоградській механізованій колоні № 7 (запис в трудовій книжці 1-2); з 12.04.1988 по 27.03.1992 в Кіровоградському АТП 13501 (запис в трудовій книжці 4-7); з 01.04.1993 по 05.08.1996 в неповній середній школі № 6 м. Первомайська Миколаївської області (запис в трудовій книжці 8-10); з 01.03.2000 по 15.11.2000 в ДП «Водоканал-сервіс» () (запис в трудовій книжці 11-12); з 16.11.2000 по 09.01.2001 в ПП «Прилади обліку» () (запис в трудовій книжці 13-14); з 01.03.2004 по 30.11.2004 в Первомайському виробничому управлінні водопровідного-каналізаційного господарства () (запис в трудовій книжці 18-20); з 01.02.2008 по 21.08.2019 в Первомайському міському водоканалі Первомайської міської ради () (запис в трудовій книжці 21-23); з 01.07.2022 по 31.10.2023 в Комунальному підприємстві «Первомайськводоканал» () (запис в трудовій книжці 24-25); з 01.04.2024 по 30.09.2024 в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства ().

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 07.11.2024 заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення.

Позов обґрунтований тим, що позивач 07.11.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 13.11.2024 №49 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано окремі періоди трудової діяльності позивача чеоез недоліки заповнення трудової книжки. Позивач вказує, що відсутність відтиску печатки, невідповідності імені та по батькові чи наявність виправлень не є тими недоліками за наявності яких трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Щодо невиконання роботодавцем обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач вважає, що не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати внесків до Пенсійного фонду, а, отже, наявність відповідної заборгованості підприємства не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні позивачу пенсії періоду його роботи.

Оскільки ОСОБА_1 наданні всі необхідні документи на підтвердження стажу, то позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

04.04.2025 від ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти позову та вказує, що оскаржуваним рішення від 13.11.2024 №49 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній страховий стаж. Позивач має 13 років 01 місяць 25 днів страхового стажу, при необхідному 31 рік.

Зазначає, що період роботи з 16.11.2000 обчислено за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 вказав, що запис у трудовій книжці не є безумовним доказом роботи особи у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності даних.

Відповідач з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок вважає, що прийняв правомірно рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову (а.с.61-63).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 року, 07.11.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.73-74).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 13.11.2024 №49 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.13, 69).

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 13 років 01 місяць 25 днів, що додатково підтверджується розрахунком стажу (а.с.88).

За змістом оскаржуваного рішення за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано:

трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 09.03.1987, оскільки перша сторінка трудової книжки не засвідчена відбитком печатки;

період з 01.04.1993 по 05.08.1996, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в розділі «Відомості про роботу» в заголовку не зазначене повне найменування підприємства та в довідці №248/02-17 від 04.11.2024 зазначено ім`я та по батькові « ОСОБА_2 », що не відповідає імені та по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних;

період проходження військової служби з 18.11.1983 по 09.11.1986, оскільки у військовому квитку в даті народження міститься виправлення;

період роботи з 01.03.2004 по 30.11.2004, з 01.02.2008 по 31.12.2010, з 01.11.2011 по 21.07.2019, з 01.07.2022 по 31.10.2023 та з 01.04.2024 по 30.09.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.13, 69).

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, військова служба.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 6 цього Порядку визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Для підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 надав трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення титульної сторінки 09.05.1987 (а.с.18 зворот-20).

Трудова книжка містить такі відомості щодо спірних періодів роботи:

Кіровоградська механізована колона № 7,

запис №1, 09.03.1987, прийнятий на роботу, підстава: наказ №37-к від 06.03.1987,

запис №2, 08.02.1988, звільнений з роботи, підстава: наказ №17-к від 08.02.1988,

запис №3, навчання в СПТУ з 01.09.1980 по 15.07.1983, підстава диплом №108413;

Кіровоградське АТП 13501,

запис №4, 12.04.1988, прийнятий на роботу, підстава: наказ №65-к від 12.04.1988,

запис №7, 27.03.1992, звільнений з роботи, підстава: наказ №49-к від 27.03.1992,

неповна середня школа № 6,

запис №8, 01.04.1993, прийнятий на роботу, підстава: наказ №150 від 31.03.1993,

запис №10, 05.08.1996, звільнений з роботи, підстава: наказ №398 від 05.08.1996,

ДП «Водоканал-сервіс»,

запис №11, 01.03.200, прийнятий на роботу, підстава: наказ №15 від 01.03.2000,

запис №12, 15.11.2000, звільнений з роботи, підстава: наказ №27 від 15.11.2000,

ПП «Прилади обліку»,

запис №13, 16.11.2000, прийнятий на роботу, підстава: наказ №3 від 16.11.2000,

запис №14, 09.01.2001, звільнений з роботи, підстава: наказ №4 від 09.01.2001,

ДП Водоканал-Дельта,

запис №15, 01.02.2001, прийнятий на роботу, підстава: наказ №1-к від 01.02.2001,

запис №17, 17.12.2002, звільнений з роботи, підстава: наказ №14 від 17.12.2002,

Первомайське ВУВКТ,

запис №18, 18.12.2002, прийнятий на роботу, підстава: наказ №101 від 18.12.2002,

запис №20, 30.11.2004, звільнений з роботи, підстава: наказ №92 від 30.11.2004,

КП Первомайський міський водоканал,

запис №21, 01.12.2004, прийнятий на роботу, підстава: наказ №1 від 01.12.2004,

запис №23, 21.08.2019, звільнений з роботи, підстава: наказ №77 від 21.08.2019,

КП «Первомайськводоканал»,

запис №24, 22.08.2019, прийнятий на роботу, підстава: наказ №17 від 21.08.2019,

запис №25, 31.10.2023, звільнений з роботи, підстава: наказ №80к/т1 від 10.10.2023,

Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства,

запис №26, 01.11.2023, прийнятий на роботу, підстава: наказ №05к/т1 від 31.10.2023, запис про звільнення з роботи відсутній.

Всі запис про звільнення з підприємств засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплений печаткою (а.с.18 зворот-20).

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1987 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової крижки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю без скорочення або заміни імені і по батькові ініціалами) і дату народження вказують на підставі паспорта чи свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкція №162).

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що відомості про позивача зазначені у трудовій книжці відповідають паспортним даним позивача, а також наявний підпис особи, уповноваженої на видачу трудових книжок однак відповідачем не зараховані періоди трудової книжки серії НОМЕР_1 через відсутній відбитку печатки підприємства, уповноваженою особою якого було заповнено трудову книжку.

Варто зазначити, що за наявності у поданій трудовій книжці записів щодо прийняття та звільнення з роботи (в тому числі зазначення дат та документів, на основі яких внесено записи), то відсутність відбитку печатки за наявності підпису відповідальної особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.

Зокрема, додатково на підтвердження відомостей трудової книжки про періоди роботи позивача до 01.01.2004 надано довідки та архівні довідки №1/42 від 19.11.2024, №5/5 від 19.11.2024, №5-1/5 від 19.11.2024, №3/3 від 19.11.2024, №248/02-17 від 04.11.2024, № 247/02-17 від 04.11.2024, №3.3-30/Ч-459 від 23.10.2024, №3.3-30/Ч-457 від 22.10.2024, №3.3-30/Ч-458 від 23.10.2024, №3.3-30/Ч-460 від 23.10.2024, №3.3-30/Ч-456 від 22.10.2024, №2008/4.6-01-17 від 15.10.2024 (а.с.21-26, 31-35).

Обов`язок щодо належного заповнення трудових книжок покладено на роботодавця, а не працівника. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, відсутність печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу його роботи.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, відповідні записи трудової книжки за період трудової діяльності ОСОБА_1 є належними та допустимими доказами на підтвердження наявного у нього трудового стажу.

Відповідачем, серед іншого, не зарахований період з 01.04.1993 по 05.08.1996, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в розділі «Відомості про роботу» в заголовку не зазначене повне найменування підприємства.

Варто зазначити, що порядок заповнення трудової книжки наведений в абзацах першому-третьому пункту 2.14 Інструкції №162 (чинної на час вчинення запису про прийняття на роботу), які вказують, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Пунктом 8.1. Інструкції № 162 було встановлено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (далі - Постанова № 656).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що відсутність у трудовій книжці повної назви організації при наявності відтиску печатки організації у записі про звільнення, що дає достатньо інформації про місце роботи особи, не може бути підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Додатково на підтвердження зарахування періоду роботи з 01.04.1993 по 05.08.1996 позивачем надана довідка №248/02-17 від 04.11.2024 (витяг з наказу №398 від 05.1996), яку позивач не врахував, оскільки зазначене ім`я та по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає імені та по батькові « ОСОБА_3 » згідно паспортних даних. Зміст довідки відповідає відомостям трудової книжки позивача, зокрема, запису про звільнення №10.

Щодо невідповідності імені та по батькові « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 » представником позивача наданий експертний висновок № 056/24-а від 08.01.2025, виданий Українським бюро лінгвістичних експертиз, в якому зазначено, що розбіжності в записах зумовлені поліваріантністю особових імен спільного етимологічного походження й виникли внаслідок документальної фіксації офіційних варіантів особового імені: Панас та ОСОБА_4 , а розбіжності в написанні по батькові виникли внаслідок фіксації в документах патронімічних форм, утворених від офіційних варіантів особового імені ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_7 ). Попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, ім`я та по батькові є ідентичними.

Отже, неналежне заповнення відомостей, а також допущення неправильного написання відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника у документах первинного обліку підприємства про стаж не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права, бо покладається саме на власника підприємства або уповноважений ним орган/особу.

Суд також враховує актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності), то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У даному випадку відомості трудової книжки, а також архівні довідки є достатніми документами для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Варто зазначити, що окремі спірні періоди трудової діяльності, які просить зарахувати ОСОБА_1 , накладаються (перетинаються) з періодами, які вже зараховані до страхового стажу позивача. Так, періоди трудової діяльності в ДП «Водоканал-сервіс» з 01.03.2000 по 15.11.2000 згідно з записами трудової книжки підлягає до зарахування та перетинається з періодом вже зарахованим відповідачем самостійно з 01.11.2000 по 15.11.2000. Отже, суд вважає за необхідне зарахувати до страхового стажу періоди роботи з урахуванням вже зарахованих періодів, а саме: з 01.03.2000 по 31.10.2000 в ДП «Водоканал-сервіс».

Щодо незарахування періоду проходження військової служби, то суд встановив, що на підтвердження проходження військової служби позивач разом з заявою про призначення пенсії за віком надав відповідачу військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_8 (російською мовою), в якому зазначено, що він проходив військову службу у період з 18.11.1983 по 10.11.1986 (а.с.14-15). Також в трудовій книжці позивача наявний запис про проходження військової служби в період з 18.11.1983 по 10.11.1986 з посиланням на військовий квиток № НОМЕР_3 , запис зроблений за межами таблиці Відомості про роботу та зазначений на 2 3 сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана у військовому квитку дата початку військової служби не викликає сумнівів, усі записи військового квитка щодо проходження строкової служби є чіткими, виправлень, закреслень не мають.

На переконання суду, вказаний військовий квиток позивача є належним та достатнім доказом для зарахування періоду військової служби до страхового стажу. Виявлений відповідачем недолік оформлення військового квитка позивача (наявність виправлення в році народження) не може бути підставою для порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення, а отже, період проходження військової служби в період з 18.11.1983 по 10.11.1986 має бути зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 .

Стосовно періоду з 01.01.2004, то з цього часу набрали чинності положення Закону №1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто з цього часу зарахування стажу для обчислення пенсії залежить від сплати страхових внесків, які зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати страхувальник (роботодавець). При цьому, на переконання суду, працівник не може нести відповідальності за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків роботодавцем до органу пенсійного фонду. Такі висновки суд робить з аналізу положень Закону №1058-IV.

Так, відповідно до статті 1 цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин четвертої - шостої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-IV (далі - Закон №2464-IV), пункту 1 частини другої статті 6 якого передбачає, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з статтею 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

З огляду на це обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 607/1967/17, згідно якої особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до його страхового стажу зараховано лише окремі періоди з 01.01.2004 по 31.03.2024 на підставі відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 (довідка форми ОК-5), (а.с.66-68, 88).

Водночас вище суд зазначив записи трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 про роботу у цей період з 01.03.2004 по 30.11.2004 в Первомайському виробничому управлінні водопровідного-каналізаційного господарства () (запис в трудовій книжці 18-20); з 01.02.2008 по 21.08.2019 в Первомайському міському водоканалі Первомайської міської ради () (запис в трудовій книжці 21-23); з 01.07.2022 по 31.10.2023 в Комунальному підприємстві «Первомайськводоканал» () (запис в трудовій книжці 24-25); з 01.04.2024 по 30.09.2024 в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства (). Запис про звільнення в трудовій книжці відсутній у зв`язку з продовженням трудової діяльності на момент звернення з заявою про призначення пенсії.

Відомості розрахунку про стаж ОСОБА_1 містять інформацію зарахованої трудової діяльності до 31.03.2024 (а.с.88).

У відомостях Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 за всі ці спірні періоди відображено нарахування роботодавцями заробітної плати, проте в окремих місяцях такі роботодавці не сплачували страхові внески, через що позивачу й не зараховано страховий стаж.

Фактично за ці періоди стаж не зарахований через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, при цьому записи трудової книжки підтверджують трудові відносини з відповідними підприємствами, а відомості довідки форми ОК-5 - про виплату доходу. Додатково інформацію про нараховану заробітну плату позивачу у ці періоди підтверджують архівні довідки долучені до матеріалів справи (а.с.27-32).

Отож, незалежно від сплати страхових внесків страхувальником-роботодавцем періоди роботи з 01.03.2004 по 30.11.2004; з 01.02.2008 по 21.08.2019; з 01.07.2022 по 31.10.2023; з 01.04.2024 по 30.09.2024 (крім вже зарахованих) підлягають зарахуванню до страхового стажу та мають враховуватися при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком, незалежно від повноти відомостей Реєстру щодо сплати страхових внесків.

Зважаючи на те, що відповідачем деякі частини з цих спірних періодів, зараховані, то позовні вимоги слід задовольнити з зазначенням про зарахування лише тих періодів роботи, які ще не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , у порядку визначеному Законом №1058-ІV.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини у справі та наведенні положення законодавства, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 18.11.1983 по 09.11.1986, а також трудової діяльності: з 09.03.1987 по 08.02.1988 в Кіровоградській механізованій колоні № 7, з 12.04.1988 по 27.03.1992 в Кіровоградському АТП 13501, з 01.04.1993 по 05.08.1996 в неповній середній школі № 6, з 01.03.2000 по 31.10.2000 в ДП «Водоканал-сервіс», з 16.11.2000 по 09.01.2001 в ПП «Прилади обліку», з 01.03.2004 по 30.11.2004 в Первомайському виробничому управлінні водопровідного-каналізаційного господарства, з 01.02.2008 по 21.08.2019 в Первомайському міському водоканалі Первомайської міської ради, з 01.07.2022 по 31.10.2023 в Комунальному підприємстві «Первомайськводоканал», з 01.04.2024 по 30.09.2024 в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства, є протиправними і такі періоди підлягають до зарахування до страхового стажу позивача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024 про призначення пенсії, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача складає 13 років 01 місяць 25 днів (а.с.88), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.13-69). Зарахуванню до страхового стажу підлягають усі спірні періоди (окрім вже зарахованих), після зарахування яких відповідач має знову розглянути питання призначення позивачу пенсії за віком.

При цьому щодо дати, з якої позивачу могла б бути призначена пенсія за віком, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У спірних правовідносинах позивач набуде право на пенсію при виконанні умови про наявність необхідного страхового стажу з наступного дня після досягнення пенсійного віку, бо звернувся за пенсією не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 02.10.2024.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні окремих періодів до страхового стажу. Разом з тим, у цьому випадку права позивача порушенні не діями, а рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 13.11.2024 №49, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а тому належний спосіб захисту порушених прав має стосуватися саме визнання протиправним та скасування цього рішення.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області, від 13.11.2024 №49 про відмову в призначенні пенсії за віком в частині відмови зарахувати окремі періоди до страхового стажу позивача та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу спірні періоди проходження військової служби та трудової діяльності (за виключенням вже зарахованих) з прийняттям відповідного рішення.

У зв`язку з цим позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 23.02.2025 (а.с.36).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.11.2024 №49 про відмову в призначенні пенсії за віком в частині відмови зарахувати окремі періоди трудової діяльності та військову службу до страхового стажу ОСОБА_1 і призначити пенсію за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 :

період проходження військової служби з 18.11.1983 по 09.11.1986,

а також трудову діяльність

з 09.03.1987 по 08.02.1988 в Кіровоградській механізованій колоні № 7,

з 12.04.1988 по 27.03.1992 в Кіровоградському АТП 13501,

з 01.04.1993 по 05.08.1996 в неповній середній школі № 6,

з 01.03.2000 по 31.10.2000 в ДП «Водоканал-сервіс»,

з 16.11.2000 по 09.01.2001 в ПП «Прилади обліку»,

з 01.03.2004 по 30.11.2004 в Первомайському виробничому управлінні водопровідного-каналізаційного господарства,

з 01.02.2008 по 21.08.2019 в Первомайському міському водоканалі Первомайської міської ради,

з 01.07.2022 по 31.10.2023 в Комунальному підприємстві «Первомайськводоканал»,

з 01.04.2024 по 30.09.2024 в Комунальному підприємстві Первомайської міської ради Первомайське управління водопровідно-каналізаційного господарства (за виключенням вже зарахованих періодів),

та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024 про призначення пенсії за віком (з урахуванням зарахованого страхового стажу) й прийняти відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімсот чотири грн 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 22 травня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.