Справа № 320/45681/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В :

19 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив суд:

визнати дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олега Бічікоєвича щодо винесення постанови від 18.09.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1 протиправними;

скасувати постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олега Бічікоєвича від 18.09.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олега Бічікоєвича від 18.09.2023 на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, однак, постанова державного виконавця від 18.09.2023 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушує права позивача, як сторони виконавчого провадження.

10 грудня 2024 року до Київського окружного адміністративного суду від Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали виконавчого провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олега Бічікоєвича від 18.09.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а саме, позивачем було пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 поновлено апелянту строк на звернення до суду з апеляційною скаргою у даній справі, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 21.05.2025.

01.05.2025, під № 9807 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-1471/11, виданого Деснянським районним судом м. Києва 30.07.2018, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.01.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження було постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві передане до відповідача за місцем проживання боржника постановою від 17.03.2020 та прийняте відповідачем.

Згідно з довідкою-розрахунком від 11.09.2023, складеною державним виконавцем Печерського ВДВС Басілашвілі О.Б., сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2023 становить 294532,20грн.

У зв`язку із наявною заборгованістю, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем 18.09.2023 на підставі частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про накладення штрафу на користь держави у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 147 266,10 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що суми штрафів, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу, однак, як свідчать матеріали виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 18 вересня 2023 року штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 147 266,10 грн стягнуто на користь держави, а не стягувача у виконавчому провадженні. Відтак, доводи позивача щодо протиправності дій державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд визнав доцільними, оскільки такі доводи відповідають об`єктивним даним, що відображені в матеріалах виконавчого провадження. Тож, накладаючи на позивача штраф у розмірі половини суми заборгованості зі сплати аліментів станом на 18.09.2023, державний виконавець діяв не у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII, з огляду на що, вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Натомість, стягувач вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки судом не було враховано пропуск позивачем 10 денного строку на звернення 19.04.2024 до суду з даним позовом про скасування постанови від 18.09.2023, позаяк, у матеріалах виконавчого провадження наявне клопотання ще від 26.12.2023, з якого вбачається, що позивач був обізнаний про прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу, з огляду на що, позов мав бути залишений без розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, враховуючи наявність в апеляційній скарзі доводів щодо пропуску позивачем строку на звернення до адміністративного суд із позовом та наявність підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність першочергово здійснити перевірку останніх для вирішення питання про наявність або відсутність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведеного вбачається, що статтею 122 КАС України, регулюються питання строку на звернення до адміністративного суду у загальному порядку, при цьому, передбачено, що цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено приписами статті 287 КАС України.

Частинами першою-другою вищезазначеної статті визначено наступне.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Таким чином, згідно з приписами КАС України, строк звернення до адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, становить 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Стаття 74 Закону № 1404-VІІІ, регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Басілашвілі Олега Бічікоєвича від 18.09.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1, а до суду звернувся 19.09.2024, тобто з пропуском 10-денного строку.

У позовній заяві позивач щодо строку звернення до суду з даним позовом зазначив про те, що, враховуючи, що з постановою Державного виконавця від 18.09.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 він ознайомився лише 12.09.2024 і саме при ознайомленні з цим рішенням йому стало відомо про порушення його прав та інтересів, так як накладений штраф у порушення вимог чинного законодавства, останній вважав, що наявні підстави для поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду з даним позовом.

Водночас, колегія суддів не може оминути наявне у матеріалах справи (у наданих відповідачем матеріалах виконавчого провадження) клопотання ОСОБА_2 у виконавчому провадженні від 26.12.2023 (вх № 191 від 04.01.2024) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, за змістом якого, позивач по тексту клопотання вказав на те, що обізнаний про наявність постанови про накладення штрафу від 18.09.2023 (ВП № НОМЕР_1). (а.с. 204-205 т. 1). На вказане звертає увагу і апелянт.

Тож, з наведеного слідує, що позивач, станом на 26.12.2023, був обізнаний про винесення державним виконавцем постанови від 18.09.2023 про накладення на нього штрафу, проте активних дій щодо звернення до суду у встановлені строки, зокрема, з клопотанням про витрубування судом копій виконавчого провадження/оскаржуваного рішення не вчиняв більше ніж 8 місяців, що є значним. Колегія суддів наголошує на тому, що за приписами ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що для ознайомлення з постановою про накладення штрафу від 18.09.2023 та іншими матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1, позивач звернувся до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням від 26.12.2023 на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1, а відповідь на клопотання надано не було, у зв`язку із чим, він звернувся за правовою допомогою до адвоката Невкритого Володимира Юрійовича, на запит якого від 07.05.2924 щодо надання інформації у виконавчому провадженні НОМЕР_1, також відповідь Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надана не була, позаяк, як було з`ясовано вище, станом на 26.12.2023, позивач був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови, проте, з цього моменту активних дій не вчиняв, зокрема, у разі, якщо він вважав, що відповідач протиправно не надає доступ до матеріалів виконавчого провадження/відповіді на запит, останній не був позбавлений можливості оскаржити до суду таку бездіяльність виконавця. У свою чергу, звернення до адвоката за правничою допомогою, також не змінює моменту, коли позивач мав дізнатись про порушення своїх прав, що підтверджується власноручним зазначенням ним про обізнаність з фактом винесення оскаржуваної постанови ще у 2023 році.

Посилання позивача на отримання на запит від державного виконавця ідентифікатора доступу до виконавчого провадження № НОМЕР_1 у автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції через електронний кабінет в ЄСІТС також не змінюють момент коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав.

Суд першої інстанції на вказане не звернув увагу, хоча у матеріалах справи було наявне вказане клопотання боржника у виконавчому провадженні, а позивачем не наведено дійсних та обґрунтованих обставин, що унеможливлювали звернення до суду у 10 денний строк, що визначений приписами КАС України. (а.с. 204-205 т. 1).

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі пункту 3 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами частини першої статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Приписи пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачем не наведено належних та достатніх доводів щодо наявності обставин, що перешкоджали йому чи унеможливили звернутися до суду з даним позовом у встановлені процесуальним законом строки, а наведені ним доводи, не вказують на поважність причин пропуску ствроку звернення до суду, при цьому, доводять наявність з боку позивача пасивної поведінки щодо захисту своїх прав.

Відтак, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із даними вимогами.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга стягувача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення позову без розгляду. По суті вимог рішення суду не переглядалось.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 240, 243, 250, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 21.05.2025.